# data[].attributes.body
totes aquells en que el material que vibra és l'aire. Del grec aéros (aire) i phoné (so). Per exemple la flauta, la trompeta o l'orgue.

# data[].attributes.body
És un instrument musical de vent, consistent en un tub llarg de metall que va eixamplant-se des de la filtre al pavelló i produeix diversitat de sons segons la força amb què la boca impel·leix l'aire.

# data[].attributes.body
Com es van crear els instruments musicals?

L'origen dels instruments musicals

Hi ha molts tipus d'instruments antics. Tots ells fets a partir de restes òssies i pells danimals. Pells de tambor, cordes fetes amb budells de porc, flautes fabricades a partir d'ossos d'ant.L'instrument més antic és la flauta, l'invento l'Homo habilis al paleolític i estava fet d'os d'au i ivori de mamut, aquest instrument té al voltant de 42 000 anys.

# data[].attributes.body
Tots aquells en què el material que vibra és l'aire. Del grec aéros (aire)
i phoné (so). Per exemple la flauta, la trompeta o l'orgue.

# data[].attributes.body
Tots aquells en què el material que vibra és una membrana. Del

Llatí membrana (pell fina i assecada) i del grec phoné (so). Per exemple
el tambor, les timbales o la ximbomba.

# data[].attributes.body
La trompa o corn francès és un instrument de vent-metall que té un caràcter molt versàtil i abasta una tessitura molt àmplia amb pocs cilindres. A més, aquest instrument pot emetre tant sons suaus i dolços com aspres i durs. Hi ha certs recursos tècnics que permeten a la trompa aconseguir efectes tímbrics especials: sordina, bouché, apagador i cuivré. El seu avantpassat és la banya de caça.

# data[].attributes.body
La tuba és un instrument aeròfon, de vent metall constituït per un tub de més de tres metres de llarg i normalment de coure. El tub és blegat sobri ell mateix i amb perforació cònica perforació que es fa especialment ampla cap a la part del pavelló. S'anomena sovint tuba baix, per la distinció de la tuba contrabaix.

tipus de Tuba:Existeixen diverses afinacions dins de les tubes; les més comunes són fa, el meu♭, do o si♭. La tuba més comuna és la tuba, contrabaix, afinada en do o si♭. El eufonio o Bombardí, també dit tuba tenor, s'afina en si♭, és una altra octava més agut.

# data[].attributes.body
Idiòfons: tots aquells en què el material que vibra és tot l'instrument o parts sòlides

del mateix. Del grec idios (propi d'una cosa) i phoné (so). Per exemple,
el xilòfon, el triangle o els plats.

# data[].attributes.body
Cordòfons: tots aquells en què el material que vibra són cordes. Del llatí corda.

(corda) i dels grecs phoné (so). Per exemple el violí, el piano o l'arpa.

# data[].attributes.body
Tots aquells en què el material que vibra és el corrent elèctric. Del

Grec electrons (partícula de l'àtom generadora de l'electricitat) i phoné
(so). Aquí hi hem de distingir dos instruments que són falsos electròfons
com la guitarra elèctrica i el baix elèctric, ja que el so no el genera
l'electricitat sinó les cordes i l'electricitat l'únic que fa és amplificar-lo.
Exemples d'autèntics electròfons en què el corrent elèctric vibra són
el piano elèctric, l'orgue electrònic, el sàmpler i tota mena de
sintetitzadors.

# data[].attributes.body
La conga és el nom d'un instrument de percussió en forma de tambor d'origen cubà d'ascendència africana,[1] alhora que rep la mateixa denominació d'un estil de ball de la música llatina

El nom de "conga" es va originar a la dècada dels anys 50 del segle XX a Nova York quan músics cubans i novaiorquesos van fusionar els estils Son i Jazz creant la salsa. El nom a Cuba és tombadora.

# data[].attributes.body
Hi ha fins a tres tipus de bombos diferents; el bombo de marxa, el bombo de concert i el bombo de bateria

el bombo està constituït per un cilindre buit de fusta, més aviat xat, pegat per ambdues bases.Generalment, s'usa ceibo ben estacionat (sec), la qual cosa li dona una millor qualitat en el so i li assegura una pertinença duradora a l'instrument. ​ Molts fabricants fan servir troncs no estacionats o verds que no són per a res recomanables.

# data[].attributes.body
El djembé és un instrument de percussió, concretament de la família dels instruments membranòfons.

L'instrument va néixer a l'antic Imperi de Mali, aproximadament entre les localitats de Bamako (Mali) i Kankan (Guinea), des d'on va migrar posteriorment a Senegal, Costa d'Ivori i Burkina Faso

# data[].attributes.body
Els Tamborines són un instrument de percussió de mà molt similar al pandero. El tamborí prové del tambor, i consta d'un marc de fusta, al qual se li ha afegit un pegat amb tensors per a afinar el pegat.

# data[].attributes.body
Un timbal o timpà (en plural italià: timpani) és un instrument musical membranòfon de sonoritat greu, que pot produir cops secs o ressonants. Se l'utilitza colpejant els pegats amb un escuradents o baqueta especial anomenada «baqueta de timbal». Està format principalment amb un calder de coure, cobert per una membrana.

# data[].attributes.body
El violí és un instrument de corda fregada tocat amb un arc. Compta amb quatre cordes tibades l'afinació de les quals és La meva, la, re, sol des de la corda més prima a la més gruixuda. Aquest instrument és molt dinàmic, té gran flexibilitat i versatilitat en el seu rang tonal.

# data[].attributes.body
Les maraques (del guaraní "mbaraka")1 són un instrument idiòfon i d'oscil·lació constituït per una part esfèrica buida sostinguda per un mànec que la travessa, o està adherida a ella. Al seu interior se l'omple amb petits elements de percussió. Els quals produeixen sons en agitar-los contra la paret interna de l'esfera.

# data[].attributes.body
Un timbal o timpà (en plural italià: timpani) és un instrument musical membranòfon de sonoritat greu, que pot produir cops secs o ressonants. Se l'utilitza colpejant els pegats amb un escuradents o baqueta especial anomenada «baqueta de timbal». Està format principalment amb un calder de coure, cobert per una membrana.

# data[].attributes.body
El xilòfon és un instrument musical de percussió. Cada làmina s'afina segons un to específic de l'escala cromàtica. Com es pot afinar, es tracta d'un laminòfon de so determinat. L'ordre de les làmines és similar a l'ordre del teclat de piano.El xilòfon utilitza tant la tècnica de tambor *afinable com l'avançada de malls. Té un timbre més viu que la marimba, i les notes se sostenen menys. Els xilòfons moderns inclouen làmines de percussió curtes.

# data[].attributes.body
La conga és el nom d'un instrument de percussió en forma de tambor d'origen cubà d'ascendència africana,[1] alhora que rep la mateixa denominació d'un estil de ball de la música llatina

El nom de "conga" es va originar a la dècada dels anys 50 del segle XX a Nova York quan músics cubans i novaiorquesos van fusionar els estils Son i Jazz creant la salsa. El nom a Cuba és tombadora.

Verde

# data[].attributes.body
La guitarra és un instrument musical de la família dels cordòfons, és a dir els instruments que produeixen el seu so en fer vibrar les cordes. És un instrument de corda premuda, compost d'una caixa de ressonància, un pal sobre el qual va adossant el diapasó o traster generalment amb un forat acústic en el centre de la tapa i sis cordes. Sobre el diapasó van incrustats els trasts, que permeten dividir el continu de sons en les 12 notes del sistema tonal, fent possible la interpretació de les mateixes amb major facilitat.

# data[].attributes.body
El violoncel​ o violoncel​ abreujat sovint com chelo​ és un instrument musical de corda fregada, pertanyent a la família del violí. En el si d'aquesta família d'instruments d'orquestra, per la seva grandària i el seu registre, el violoncel ocupa un lloc situat entre les violes, els contrabaixos i el octabajo. És un dels instruments bàsics i fonamentals de l'orquestra dins del grup de les cordes, realitzant normalment les parts greus, encara que la seva versatilitat també permet realitzar parts melòdiques. Tradicionalment, és considerat com un dels instruments de corda que més s'assemblen a la veu humana.

# data[].attributes.body
L'arpa és un instrument de corda premuda format per un marc ressonant i una sèrie variable de cordes tibades entre la secció inferior i la superior. Aquest instrument té els seus orígens a Egipte i Grècia, les civilitzacions dels quals van ser les primeres a teoritzar l'harmonització musical, i els va permetre desenvolupar les tècniques per a construir instruments cordòfons. El so s'obté en tocar les cordes amb els dits. El músic que el toca es diu *arpista.

# data[].attributes.body
La pandereta és un instrument musical de manoplilla amb to indeterminat pertanyent al grup dels tambors de marc. Aquest instrument està format per un o dos cèrcols superposats, d'un centímetre o menys de gruix, proveïts de ferrenyes de llautó, ferro o acer temperat, i l'obertura del qual està cobert per un dels seus cants amb pell molt llisa i estirada.​ Pot ser pell d'ovella sense llana o panxa de ruc.

# data[].attributes.body
La guitarra elèctrica és un tipus de guitarra en la qual, a diferència de la guitarra espanyola i la guitarra sonaja, la seva caixa no fa ressonància, per la qual cosa el so es produeix indirectament per inducció elèctrica i a través d'un amplificador o també a través d'un pedal d'efectes. El so de la guitarra es veurà influït especialment per la fusta amb la qual aquest construïda, pel disseny i ubicació de les pastilles, l'escala i en menor mesura pel pont i la cejilla, l'ús dels cercles de l'escala modificarà el so de cadascuna de les seves cordes.

# data[].attributes.body
El baix elèctric, anomenat senzillament baix, ​ és un instrument musical melòdic de la família dels cordòfons, similar en aparença i construcció a la guitarra elèctrica, però amb un cos de majors dimensions, un pal de major longitud i escala i cordes més gruixudes, normalment quatre, afinades segons l'afinació estàndard del contrabaix, el seu antecessor.

# data[].attributes.body
Va incorporar oscil·ladors, amplificadors, diferents filtres, etc. El so és produït mitjançant una sèrie de oscil·lador electrònics, que en oscil·lar produeix ones elèctriques convertides en so a través d'un amplificador. La forma en la qual aquesta oscil·lació es realitzi determina el so emès.

# data[].attributes.body
Un piano elèctric és un instrument musical elèctric de teclat que produeix sons mecànicament i els converteix en un senyal d'àudio electrònic mitjançant pastilles pickups. A diferència del sintetitzador o del piano digital, el piano elèctric no és un instrument electrònic, sinó electromecànic.

# data[].attributes.attachment_link.title
SONIDO DE GUITARRA ELECTRICA PRINCE LG-02