# data[].attributes.body
– az elbeszélő részletesen beszél a szereplők kinézetéről, testtartásáról, viseletéről

– a szereplők tudatalatti gondolatait teljesen az elbeszélő sem ismeri

– tekinthetünk a műre Pacsirta nézőpontjából vagy szülei nézőpontjából is

– Pacsirta érzései nem bontódnak ki, nem tudjuk meg, mi van a lányban

– a narrátor nem képes megfejteni Vajkay Ákos álmát

– az elbeszélő felfedi a szereplők lelki problémáit a szövegben (megoldás rájuk nem kerül)

– az őszinteség elhallgatása miatt nem leplezhet le a narrátor  minden valós érzést

# data[].attributes.headline
Változtasd meg a mű végét! Te hogyan fejeznéd be a regényt?

# data[].attributes.subject
Változtasd meg a mű végét! Te hogyan fejeznéd be a regényt?

# data[].attributes.body
– fej tartása:
"szeretett így maradni, lehajtott fejjel" (Pacsirta)

– tekintet:
"szólt apa, a földre nézve" (az apáról)

– arc:
"Ákos és felesége nevettek" (a szülőkről)

– térköztartás:
"öntudatlanul pár lépést előresietett, hogy ne kelljen mellette lépegetnie" (az apáról)

– testtartás:
"úgy ment, mintha terhet viselne" (az apáról)

– taglejtés:
"szokása szerint kissé behúzta bal vállát" (az apáról)

# data[].attributes.body
– a Párduc nevű kisebb közösség az, amelyik újra befogadja Vajkayt

Egy kisebb városban, mint Sárszegen: nem tudsz úgy elvegyülni az emberek között, mint egy nagyobb közösségben, ott címkék, bélyegek vannak a legtöbb esetben. Egy kisebb közösség könnyebben rabságban tartja a tagjait.

– színházba járó közösség -- egyfajta közösségi élmény kialakulása

A csúnyaság relatív, míg rád nem sütik a bélyeget, hogy csúnya vagy. A közösség hozzáállásán sok múlik.

– Vajkayék a mű elején teljesen a kisvárosi közösségtől elszigetelődve töltik a napjaikat

– a Vajkay családot is lehet mikroközösségként értelmezni

# data[].attributes.body
– megborotválkozás és haj levágatása

– körték becsavarása

– új ízek kipróbálása, megkóstolása

– Vajkay Ákos tükörbe nézése

– selyemruha felvevése

– rendrakás

– takarítás

– színházjegyek eltépése