# data[].attributes.attachment_caption
Martinus Rørbye, Udsigt fra kunstens vindues, 1823-1827

# data[].attributes.body
Jeg kan virkelig godt lide dette værk, fordi det ved første øjekast ser kedeligt ud, rigtig mange mennesker har analyseret det før, men hvis man kigger på det med andre øjne, så bærer det på helt andre, 'skjulte' historier....

# data[].attributes.body
Jeg blev fanget af, hvordan børnene besøger den syge i sengen alene, uden voksne. Blomsterne var dem, som fik mig til at tage billedet. Det fik mig til at tænke på hvornår det er blevet en gestus at medbringe blomster, om det altid har været sådan, måske er kommet og gået med tiden. I hvert fald er det en handling jeg genkender, og den forbinder mig med billedet på tværs af tid.

# data[].attributes.body
Jeg kan rigtig godt lide det her billede, særligt fordi vores blikke nok typisk ikke vil blive fanget af planterne i vinduet, da de fungerer meget som en naturlig del af baggrunden og hverdagen i hjemmet. Ingen af personerne i billedet synes at lægge mærke til dem. Men når man ser billedet med et plante-perspektiv, er det som om de fuldstændig lyser op i billedet. Og sollyset kaster jo helt naturligt lys- og dermed også en fokus på planterne. Men havde vi tænkt over det, hvis  ikke vi så på det med plante-brillerne?

# data[].attributes.body
Jeg har valgt dette værk fordi det minder mig om mit barndomshjem. Vi har stadig den dag idag 1 stor vinplante der vokser i vores udestue, som har givet os vindruer hvert år så langt tilbage jeg kan huske.

Jeg kan relatere til maleriets visning af en frodene vinplante, da jeg ved hvad der skal til for at skulle holde den i live i mere end 25 år, fordi jeg gennem min opvækst har fulgt med i hvordan mine forældre har plejet og beskåret den, så den kan holde sig frodig og give en masse vindruer mange år fremadrettet.

# data[].attributes.attachment_caption
"Nøgen meteor" / "Meteorite nude" // Auguste Rodin, udateret (Ordrupsgaard)

# data[].attributes.body
Skønt dette værk ikke har særligt meget at gøre med planter, var det iøjefaldende for mig, da jeg er fan af abstrakte værker. Der er også noget over, at det er en skitse/tegning i modsætning til et maleri, idet at de fleste værker er af en type maling.

Det, som fuldendte værket for mig, var selve titlen: "Nøgen meteor". Jeg synes, at det er et ret poetisk og fortællende for værket. Især når så mange værkers titel hedder noget simpelt og overfladisk beskrivende; dette har en dybde i sin beskrivelse.

# data[].attributes.attachment_caption
Amulets, 2025, Alia Farid // Oprindeligt udendørs skulptur til Stanford Plinth Project, 2024

# data[].attributes.body
Jeg har valgt denne installation af Alia Farid, da jeg synes, at værket er fuldkommen genialt veludført.

De traditionelle irakiske beskyttelsestalismaner fremstillet i polyester-resin (spildmateriale fra olieproduktion) inviterer til en kritisk dialog om Vestens hegemoniske dagsordner og Iraks økologiske ar (invasioner med USA i spidsen). Værket belyser i sin helhed en historisk fortælling, som endnu udarter sig, samt en opfordring til spørgsmål om, hvem der definerer de miljømæssige fortællinger – og hvilke konsekvenser dette kan have for lande som Irak.

# data[].attributes.headline
Constantin Hansen, Portræt af en dame i en blå kjole siddende ved et bord, 1859

# data[].attributes.subject
Constantin Hansen, Portræt af en dame i en blå kjole siddende ved et bord, 1859

# data[].attributes.body
Jeg synes at maleriet er spændende fordi det viser et møde imellem det gamle syn på kunsthåndværk, igennem at billedet er et betalt portræt af en velhavende kunde, imens at det eksisterer i den moderne periode. Maleriet kan både ses som en artistisk ekspression fra Constantin Hansen eller et stykke arbejde udført af en “håndværker”. At planten i baggrunden skal belyse damens smag og status i samfundet er også en meget interessant vinkel at se maleriet fra.

# data[].attributes.body
Jeg blev virkelig optaget af dette kunstværk “Rebellious daisy” af Anna Aagaard Jensen. Jeg kan godt lide det humoristiske element, idet hun kommenterer på det at blive kaldt “en sart blomst” som kvinde. Disse blomster er helt modsat, de fylder, er bestemte, self-aware og bryder med samfundets forventninger til kvindelig adfærd.

# data[].attributes.attachment_caption
‘Adam i Paradis’ (1914) af Kristian Zahrtmann

# data[].attributes.body
Jeg har valgt ‘Adam i Paradis’ (1914) af Kristian Zahrtmann.

Jeg kan rigtig godt lide dette værk, da det, i mine øjne, er en meget atypisk skildring af Adam i Edens have. Atypisk både i valgt af, hvordan selve Adam er portrætteret, og valget af de planter omkring ham. Bananerne, der erstatter æblet. Den tynde ’Tallerkensmækker’ i stedet for figenbladet. Med Adam, der ser ned på os, slangen ved hans fødder, omringet af fantastiske farver, planter, glødende himmel; Zahrtmann formår virkelig at få skabt et maleri, der er humoristisk, hypnotiserende og nærmest provokerende.

# data[].attributes.attachment_caption
"AFTER CARE" 2025 - Rhoda Ting & Mikkel Bojesen 

# data[].attributes.body
Værket her kunne jeg kigge på i meget lang tid: De farverige silikone-larver der trak vejret, liggende viklet ind i hinanden eller slænget op af en stenbunke i det nærmest dystopiske landskab af menneske-lavede sten og sparsomme vand... Jeg havde helt ondt af de små "væsener", og det synes jeg var interessant. - Seb

# data[].attributes.body
Billedet i sin helhed er fint, men blikket hos den unge dreng er unikt. Laurits Andersen Ring, har fanget et helt specielt udtryk

# data[].attributes.attachment_caption
‘Adam i Paradis’ (1914) af Kristian Zahrtmann.

# data[].attributes.body
Jeg har valgt ‘Adam i Paradis’ (1914) af Kristian Zahrtmann.

Jeg kan rigtig godt lide dette værk, da det, i mine øjne, er en meget atypisk skildring af Adam i Edens have. Atypisk både i valgt af, hvordan selve Adam er portrætteret, og valget af de planter omkring ham. Bananerne, der erstatter æblet. Den tynde ’Tallerkensmækker’ i stedet for figenbladet. Med Adam, der ser ned, slangen ved hans fødder, omringet af fantastiske farver, planter, glødende himmel; Zahrtmann formår virkelig at få skabt et maleri, der er humoristisk, hypnotiserende og nærmest provokerende.

# data[].attributes.attachment_caption
Nanna Debois Buhl, Atmospheric Omens, 2024–2025

# data[].attributes.body
Der er for mig mange lag til dette værk. Ikke alene appellerer det visuelle udtryk særligt til mig, men også selve idéen om at manifestere arbitrære algoritmer i et fysisk værk, der sammenfletter meteorologisk research, Frankenstein og landskabsbilleder, er både dybt fascinerende og tankevækkende.

Algoritmer har i forvejen historisk ophav i vævekunsten og i dette værk er klimavarslerne som et ekstra lag i bogstaveligste forstand vævet ind mellem tekstilerne. Det vækker for mig særligt relevante spørgsmål om vores forhold til generative algoritmer, samt deres påvirkning på klimaet.

# data[].attributes.body
For mig er der noget særligt over Finn Juhls hus fra 1942. Det er en kombination af linjerne og materialerne, tror jeg. Selvom det ser relativt stringent og koldt ud, på ydersiden, er det både varmt og lyst indenfor. Jeg vil flytte ind!

# data[].attributes.headline
Bondedreng ved sine lektier, 1883, L.A. Ring.

# data[].attributes.subject
Bondedreng ved sine lektier, 1883, L.A. Ring.

# data[].attributes.body
Jeg synes det spændende er, at man ved første øjekast ikke nødvendigvis lægger mærke til pelargonien i vindueskarmen. Her ser man blot en bondedreng der længes efter at komme udenfor og væk fra hans lektier. Her er der et større perspektiv med Pelargonien, der fører til den store verden udenfor, og ikke bare naturen udenfor.

# data[].attributes.body
Det var et mosaikkunst der var i orangeriet. Det var lidt gemt og man kunne nemt overse det. Jeg synes det var smukt og iøjenfaldende, især med lysindfaldet. der stod ikke noget om kunstværket, og da det var en del af væggen, går jeg ud fra det ikke var en tiltænkt del af udstillingen, men det dragede min opmærksomhed alligevel.

# data[].attributes.body
Jeg blev fanget af det her værk, fordi det gav en sådan en ro at se på det. Det var en smuk sanselig oplevelse hvor man blev opslugt af mørket, med den eneste belysning værende spotlightet på sæbeboblerne. Og så beskrev kunstneren også værket smukt "[...]rammes af lyset som skyer, der glider forbi månen"

# data[].attributes.body
Jeg havde sindssyg svært ved at vælge mellem alle de kunstværker, jeg havde taget billeder af, men jeg endte med at vælge dette på grund af rummet og farverne.

Generelt er jeg langt mere til video-, installations- og performancekunst, men jeg blev ikke særlig ramt af det, vi oplevede på CC (er jeg kold??).

NÅ MEN! I dette maleri er rummet kantet og ikke særlig dybt. Det er de orange toner, som har magten og vinder frem - det er også bare en farve, jeg godt kan lide.

Jeg tror, når det kommer til malerier, at jeg tiltrækkes af kompositioner, som er afgrænset af vægge, og på den måde har rum, som værket her. Det er nok også fordi det er sådan, jeg meget selv har malet, når jeg har gjort det: altså rum.

kh

# data[].attributes.body
I bund og grund var jeg nok mest af alt fascineret af hvordan værket et lavet... Materialet, formen, selve fremstillingen, metoden dertil, de store bløde former og plastikboltene som holdt det hele sammen. Konstruktionen var det der vakte mest spænding for mig i hele værket, måden de små "klatter" af plastik resin fik hele skulpturen til at have en, næsten, hudlignende overflade, og hvordan lyset fra lamperne ovenfor blev reflekteret således at man nærmest kunne se hele lysets spektrum.

Jeg var angiveligt ikke i samme grad betaget af selve historien bag værket, nok til min egen ulempe, men trods dette, var Amulets stadig vældigt spændende at kigge på

# data[].attributes.headline
Camille Pissarro - Vinterlandskab, Éragny, aften. 1894

# data[].attributes.subject
Camille Pissarro - Vinterlandskab, Éragny, aften. 1894

# data[].attributes.body
Dette værk fandt jeg under udstillingen "Franske mesterværker fra realisme til impressionisme" på Ordrupgaard. Værket fanger mig mest af alt, ved hans brug af farver. De skaber et unikt lys over landskabet og formår at fange følelsen af et vinterlandskab, hvor solen er ved at gå ned i horisonten. Den impressionistiske maleteknik er også unik og gør maleriet nærmest levende og dynamisk. Hvis man kommer helt tæt på, ligner det mest af alt små klatter af flot maling, men trædder man et skridt tilbage og får overblikket, bliver det netop til et smukt vinterlandskab.

# data[].attributes.body
Der var en helt særlig, rolig atmosfære i rummet med dette værk, som jeg godt kunne lide. Jeg stod længe helt opslugt af de store, flotte sæbebobler og fulgte dem i takt med at de på rytmisk vis opstod og langsomt svævede mod gulvet for at briste igen og igen. Der duftede desuden dejligt rent af sæbe, som også var med til at gøre det til en nærmest helt meditativ oplevelse, hvor jeg endda fik følelsen af "lige at skulle vågne igen", da jeg trådte ind i det næste rum. . Følte mig næsten helt forkert ved at hive kameraet frem for at tage et billede. Det var derudover sjovt at bide mærke i, at folk var helt stille inde i dette lokale og hviskede kun til nøds i modsætning til mange af de andre værker, hvor det var mere acceptabelt at føre en samtale. Eksempelvis det efterfølgende værk (videospillet), hvilket skabte en sjov kontrast.

# data[].attributes.headline
"Adam i Paradis" af Kristian Zarhtmann (1913)

# data[].attributes.subject
"Adam i Paradis" af Kristian Zarhtmann (1913)

# data[].attributes.body
Jeg blev særlig betaget af Zarthmanns tolkning af Adam i Paradisets Have, og hvordan den forbudte frugt (som næsten altid portrætteres som et æble) er skiftet ud med bananer. En spændende tolkning, når man tænker på Zarthmanns samtid, hvor homoseksualitet var forbudt. Foruden at være et meget smukt maleri, åbnede det også mine øjne for queerteori i billedkunsten.

# data[].attributes.attachment_caption
"Strikkende Pige Ved Vindue" - Caroline van Deurs

# data[].attributes.body
Jeg syndes fokuspunktet i dette maleri er super nice. Vi ser denne strikkende pige, som en silhuet mod det lysende vindue. Hun fremstår ikke som en beskuer af naturen udenfor (vi betragter hende, betragte naturen), og ikke som en del af den, på trods af stueplanterne der er et forsøg på at hente naturen indenfor. Stueplanterne står i vindueskarmen og er belyst af lyset udenfor, pigen sider i værelsets mørke og på den måde skabes der en kontrast mellem ude og indenfor, jeg synes er super cool.

Og så er detaljerne på maleriet også bare super fede, især den måde der er arbejdet med kommodens genspejling af lyset.

# data[].attributes.attachment_caption
"Infrastructure" -  av Silas Inoue, 2020

# data[].attributes.body
Jeg valgte dette verket fordi jeg syntes det var interessant å bruke nettopp svamp som hoved-element. Det ser virkelig "levende" ut.

Ved første øyenkast ser noen av figurene til og med menneskelige ut, og det er først når man kommer nærmere at man kan se hva det faktisk er. Måske det er gjort bevisst fordi svamp lever i symbiose med naturen, men i blant snylter av den, sånn som også menneske gjør.

Uansett et interessant verk, om det så befinner seg en dypere mening eller ikke.

# data[].attributes.body
Dette bildet fanget meg - mest fordi det føltes utrolig nostalgisk. Det minner meg om hytteturer på Sørlandet i Norge som barn, og plantene minner om de samme vi hadde der. Jeg liker hvordan dette kan være et godt eksempel på koblingen mellom plantestell og det å være en god husmor - fargen på kjolen er for eksempel lik som den på blomstene. Fargene er vakre synes jeg!

# data[].attributes.attachment_caption
Vilhelm Hammershøj, solstråler eller solskin, 1864 -1916

# data[].attributes.body
Jeg har valgt dette billede, da det altid har imponeret mig hvordan billedkunstnere maler lys på lærred. Det er en teknik jeg finder utrolig smuk, og som kan gøre det kedeligste kunstværk meget dragende. Maleriet i sig selv er umiddelbart og simpelt men den rolle lyset spiller, gør værket så yndefuldt og fuld af liv.

# data[].attributes.body
Jeg har valgt dette værk, da det vækker en undren i mig. Den måde kropsdelene er zoomet ind på og de fragmenterede former giver en fornemmelse af noget genkendeligt, men på en måde også en kropslighed der bliver ukendt. Værket er dragende, da man nærmest har lyst til at røre ved de store skulpturer, deres tekstile overflader og de bløde former får det til at virke varmt og organisk, men stadig fremmed og utilnærmeligt.

# data[].attributes.attachment_caption
"AFTER CARE" 2025 - Rhoda Ting og Mikkel Bojesen 

# data[].attributes.body
Jeg syntes virkelig "AFTER CARE" var enormt interessant. Lige ved første øjekast var jeg forvirret, men det ændrede sig hurtigt til fascination, da jeg så, de små "larver" lå og nærmest trak vejret. Jeg fik seriøst et chok, da vandet tændte, og det gjorde mig nysgerrig. Alt ser egentlig virkelig dødt ud, men alligevel lidt levende i og med at "larverne" trækker vejret og bliver vandet. Det gav mig lidt associationer til sådan et arbejdsområde med gravemaskiner osv. Jeg kunne bare virkelig stå og kigge på det længe.

# data[].attributes.attachment_caption
Selvom selve motivet i billedet er så simpelt, at det næsten er kedeligt, synes jeg at maleriet er virkelig smukt. Solen skinner ind med masser af varme, med så mange detaljer at man næsten kan se støvkornene i rummet. Jeg er fascineret over, hvordan en smule detaljering i farverne faktisk formår at ændre hele billedet. 

# data[].attributes.headline
Støvkornenes dans i solstrålerne (1900) af Vilhelm Hammershøj

# data[].attributes.subject
Støvkornenes dans i solstrålerne (1900) af Vilhelm Hammershøj

# data[].attributes.body
Jeg blev fanget af dette værk pga. hele konceptet ved det. Meget simpelt men udført på en meget smuk måde. En blanding af afslapning og nærver kunne mærkes ved at bare at stå og betragte boblerne forme sig og forsvinde. Jeg kunne have stået der i lang tid.

# data[].attributes.headline
Johan Julius Exner: "Interiør med ung kvinde der vander blomster"

# data[].attributes.subject
Johan Julius Exner: "Interiør med ung kvinde der vander blomster"

# data[].attributes.body
Jeg har valgt billedet "Interiør med ung kvinde der vander blomster" af Johan Julius Exner. Jeg kan godt lide farverne og hvordan pigens lyseblå kjole og de grønne blomster træder frem i forhold til den mørkerøde baggrund. Billedet er også med til at vise den omsorg, som kvinderne viser overfor deres planter ved at passe og pleje dem. Statuen på væggen er en sjov detalje, da det nærmest ligner at den våger over pigen med sit blik👀

# data[].attributes.body
Det "kunstige drama" Certanty of flesh af WangShui greb mig mest ud af alle de mange installationer på CC. Værket giver os et vindue til en digital verden, der har en sygt spændende æstetik. Ukomfortable close-ups af 3d-renderede modeller, der bevæger sig underligt rundt omkring skærmenes ukonventionelle facon. Jeg har været forelsket i digital kunst i et godt stykke tid, og har med et forsigtigt skridt prøvet at sætte mig ind i programmet blender før, men alligevel bliver jeg hver gang imponeret over teknologien. Jeg var især taget af formene på skærmene - primært den forreste formet som et vindue ind til det digitale “slags realityprogram”. Jeg har siden lært fra en god ven og digital kunstner, at den slags gennemsigtige skærme, som er brugt absolut ikke er nemme at bruge.

Næsten ligeså spændende er datasættene brugt til at generere videoerne, nemlig “psykoanalyse og realityprogrammer”. What??? Der er noget surrealistisk fantastisk over det.

# data[].attributes.body
Jeg blev draget af noget mekanisk der bevægede sig frit, blødt og “naturligt”

# data[].attributes.body
Det var fascinerende de her små robotter, der bevægede sig og sagde lyde, som var de levende. Interessant at lave noget, der lyder som om det ånder og trækker vejret. Det stillede nogle interessante spørgsmål, om vi kan udvikle en slags omsorg for kunstigt liv. Og fik mig til at tænke over, hvornår noget kan godtages som levende, og hvad vi kan føle for robotter. Fik mig til at tænke på nogen, der fortalte mig, at de følte, de havde et ret intimt og følsomt forhold til chatgpt

# data[].attributes.body
Det var yderst betagende den flygtighed eller foranderlighed, værket repræsenterede for mig. Noget der bliver skabt og forsvinder hurtigt igen. Det fik mig til at tænke over, at alt blot er et øjeblik i et større billede. Og det kan let bristes, mistes og forandres. Lyden når boblerne kom ud lød som et åndedræt, og rummet føltes også som et slags åndehul

# data[].attributes.body
Dette billede var dragende for mig, idet det fremstår enormt melankolsk, stille og drømmende. Der en form for mystik omkring kvinden på billedet. Man får lyst til at vide mere om hende, hvordan hun har det, hvorfor hun står lige der osv.

# data[].attributes.attachment_caption
Theodor Philipsen, Allé ved Vognserup, 1892

# data[].attributes.body
Jeg blev med det samme betaget af dette store og smukke maleri af Theodor Philipsen. Jeg måtte hen og se de fine detaljer tættere på. Det var ret fantastisk at se et maleri, der illustrerer præcis dén årstid vi befinder os i lige nu. Og så var det en ret sjov genkendelighed - at efteråret ser lige sådan ud i dag

# data[].attributes.body
'Soft Materials', 2004 af Daria Martin.

Jeg blev meget draget af filmens fremstilling af relationen mellem robot og menneske.

Der foregår en blid, barnligt nysgerrig og til tider sensuel leg imellem de forskellige robotter og den mand og kvinde der optræder nøgne på lærredet. Det er uklart hvem der imiterer og følger hvem, mennesket eller robot.

Jeg synes især denne relation (menneske/robot) er interessant, og giver nye perspektiver på hvad teknologien kan; Kan en robot være nærværende? Kan man have en følsom, intim relation med en robot?

# data[].attributes.body
'After Care' af kunsterduoen Rhoda Ting og Mikkel Bojesen, fangede allerede min opmærksomhed, da jeg læste titlen. Jeg stod længe og observerede de bløde organismer bevæge sig i gruset, med baggrundstøj fra de små maskiner, der styrede dem. Værket inviterer til tidsløshed, omsorg. Organismerne bevæger sig roligt og simulerer næsten en form for vejrtrækning. Duoen beskriver det som 'økologisk healing', hvilket jeg synes er tankevækkende på en nysgerrig, nytænkende måde.

# data[].attributes.attachment_caption
After Care af Rhoda Ting og Mikkel Bojesen

# data[].attributes.body
Jeg blev meget fanget af det rolige og nænsomme - omsorgen - i kunstværket.

Kunstværket ligger op til filosofiske overvejelser. Hvorfor føles det rart at de små orme fx bliver vandet når de ikke er "levende"?

# data[].attributes.body
Halløj! :) jeg kan godt lide dette billede fordi den viser en vanddrypper bag ved! Den var rimelig smart ;) fordi så skulle man ikke vande planterne konstant, fordi den gjorde det for én. Det synes jeg er super genialt ;D

# data[].attributes.body
"Forår i vinterhuset". Jeg valgte det her maleri, fordi jeg elsker vinterhuse og den stemning de har. Maleriet er mest af alt også bare smukt malet.