# data[].attributes.body
máš to hezky zpracované, včetně obrázků - dobrá práce ;-)

# data[].attributes.body
popis:
Paviáni jsou největší zástupci čeledi kočkodanovitých. Tyto statné opice se snadno poznají podle výrazně protažené „psí" tlamy. Zejména samci mají mocně vyvinuté špičáky, které tvarem a délkou připomínají spíš špičáky šelem než opic.
Malé, hluboko zapadlé oči a mohutné nadočnicové oblouky dodávají paviánům zlostného a zamračeného vzhledu. Jejich silně vyvinuté sedací mozoly jsou u některých druhů velmi pestře zbarveny. Ocas je středně dlouhý a paviáni ho nosí tak, že kořenem stojí vždy šikmo vzhůru a zbytek visí volně dolů.

# data[].attributes.body
potrava:
Paviáni se živí hlavně cibulemi a hlízami, které si obratně vyhrabávají ze země. Sbírají a loví i různé drobné živočichy. Mají pozoruhodnou schopnost pro vyhledávání vody. Objeví ji i tam, kde by ji člověk nikdy nehledal. K pramenu se pak dovedou obratně prohrabat. Domorodci v jižní Africe využívají této paviání schopnosti a vyhledávají vodu pomocí cvičených paviánů.

# data[].attributes.body
druhy paviánů a jejich výskyt:
Běžně je uznáváno pět druhů paviánů, ovšem v otázce, jedná-li se skutečně o samostatné druhy či o poddruhy nepanuje úplná shoda. Popsané druhy jsou pavián čakma ( obývá jižní Afriku), pavián guinejský ( žijící při západním pobřeží Afriky), pavián pláštíkový ( rozšířený v oblasti Afrického rohu na jihozápadě Arabského poloostrova), pavián anubi (obývá severní savany střední Afriky) a pavián babuin ( žijící v jižněji položených savanách střední Afriky a na východě kontinentu).

I rozdělení na pět druhů pravděpodobně dostatečně nevyjadřuje různorodost paviánů. Někteří autoři jsou za to, že si uznání jako samostatný druh zaslouží ještě dva současné poddruhy paviánů, a to trpasličí babuin (rozšířený v Zambii, Kongu a Angole) a šedonohý čakma  ( ze Zambie, Botswany, Mosambiku a severních oblastí Jižní Afriky). Bohužel, současná úroveň znalostí týkající se anatomických a genetických vlastností i různorodosti v chování jednotlivých paviánů je příliš malá, než aby bylo možné otázku skutečného počtu druhů definitivně zodpovědět.

# data[].attributes.body
rozmnožování:
Ve smíšených skupinách savanových paviánů se každý samec může pářit s jakoukoliv samicí. Pořadí samců při páření částečně závisí na jejich sociálním postavení, a rvačky mezi samci nejsou žádnou vzácností. Kromě hrubé síly ale existuje i další způsob, jak si zajistit přednostní páření, někteří samci pěstují přátelství se samicemi. Probírají samici srst, pomáhají s péčí o mláďata nebo ji zásobují potravou. Pak mají vysokou šanci, že ta mláďata budou jejich. Některé samice dávají těmto přátelským samcům při páření přednost. Samci ovšem neváhají v případě šarvátek použít mláďata jako živé štíty.

Páření začíná z popudu samice, která dá najevo svolnost tak, že samci nastaví své zduřelé pozadí. Nastavování je zároveň submisivním gestem a provádí ho i podřízení samci, vysoce postavený samec může i naznačovat páření se samci níže na sociálním žebříčku. Samice obvykle rodí každý druhý rok. Březost trvá 6 měsíců a obvykle se narodí jediné mládě. Novorozený pavián váží asi jeden kilogram a má černě zbarvenou pokožku. O mládě se stará hlavně jeho matka, i když několik samic si mohou vzájemně pomáhat s péčí o svá mláďata.

Mladý pavián je odstavený po jednom roce a pohlavně dospívá mezi pátým až osmým rokem. Samci opouštějí svojí rodnou skupinu ještě před dosažením pohlavní dospělosti, zatímco samice zůstávají ve skupině celý život.