# data[].attributes.body
Veli-Pekka Hämäläinen: Ihmiskoe Facebookin vihakuplassa

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Eräänä päivänä päätin selvittää, kuinka syvälle netin ulkomaalaisvastaiseen vihakuplaan pystyy uppoamaan, jos näyttää sille aina vain peukkua. Lopputulos yllätti, kuvotti, turrutti ja lopulta myös opetti jotakin.

Näytöllä ovat suomalaisen nuoren naisen kasvot. Kuvan alla on vihjaus, että nainen olisi parasta polttaa elävältä.

Ajatus murhapoltosta on saanut neljäkymmentä tykkäystä.

Kun luin tämän verkkokeskustelun ensimmäistä kertaa, tunsin kuvotusta. Tänä päivänä se ei enää hätkähdytä. Mitä tapahtui?

Muutamaa kuukautta aikaisemmin Facebookiin oli ilmestynyt hahmo nimeltä Juhani. Aluksi hän ryhtyi seuraamaan kaikkia Suomen suurimpia medioita. Hän tykkäsi kaikesta mitä hänelle tarjottiin ja seurasi kaikkia niitä uusia sivuja, joita hänelle ehdotettiin. Ennen pitkää Juhani sai eteensä suurin piirtein samannäköisen uutisvirran kuin kuka tahansa meistä.

Mutta sitten jokin Juhanissa muuttui, eikä hän enää halunnutkaan tykätä kaikesta. Hän ryhtyi etsimään Facebookista rasistisia kuvia ja kirjoituksia. Aina kun hän löysi sellaisia, hän luki jutut ja tykkäsi niistä. Lopulta hän ei edes saanut eteensä mitään muuta kuin ulkomaalaisvastaista sisältöä. Muita näkökulmia ei enää ollut olemassa. Juhani oli sulkeutunut vihakuplaan.

Ei pelkkää salaliittoteoriaa

"Juhani" oli tekaistu profiili, jonka avulla halusin kokeilla, voivatko aktivistien maalailemat uhkakuvat algoritmien ympärille rakennetusta nykynetistä pitää paikkaansa. Algoritmi on netissä mekaniikka, joka räätälöi sisällön sinulle sen perusteella, kuka olet, missä asut ja mitä teet.

Maailman suosituimmat sivustot Facebook ja Google perustuvat algoritmeihin. Jos olet ikinä vakoillut ystäväsi selän takaa hänen Facebook-virtaansa, olet huomannut, ettei se ole koskaan samanlainen kuin omasi. Myös Google antaa samoilla hakusanoilla eri tuloksia sen perusteella, kuka tietoa hakee.

Varsinkin Facebookin algoritmi haluaa tietää sinusta kaiken. Se seuraa, mitä klikkaat, mistä tykkäät, mitä postausta pysähdyt katsomaan tarkemmin, mitä ystäväsi tekevät, mitä kirjoitat ja kenties jopa mitä puhut. Tämän seurauksena Facebook pääsee nopeasti kärryille siitä, mistä olet kiinnostunut ja ketkä ystävistäsi ovat sinulle tärkeimpiä. Kaiken muun se järjestää taka-alalle niin, että et ehkä huomaakaan, kuinka iso osa ystävistäsi ja seuraamistasi sivuista on sinulta piilossa.

Eli Pariserin kaltaiset nettiaktivistit varoittivat jo vuosia sitten (siirryt toiseen palveluun) siitä, että menetelmä voisi olla liiankin tehokas ja siivota edestäsi kaiken sellaisen, mikä ei vastaa sinun maailmankuvaasi. Tavallisista Facebookin ja Googlen käyttäjistä tuskin kukaan tulee edes ajatelleeksi sellaista.

Kokeeni Juhanin kanssa osoitti, että heidän ehkä kannattaisi.

Puukoin ja sorkkaraudoin aseistautuneet maahanmuuttajajoukot Viidakosta ovat alkaneet hyökätä paikallisten asukkaiden taloihin.
Kansallinen Vastarinta

Aloitin kokeen kertomalla Googlelle ja Facebookille profiilini kautta, että olen noin kolmekymppinen Juhani Savosta. Sen jälkeen haalin seurattavaksi Facebookissa mahdollisimman paljon eri sivuja suurista mediataloista pieniin faniryhmiin. Googlessa hain tietoa ennalta valitsemallani hakusanalla "pakolaiset".

Aluksi klikkailin kaikkea, mitä minulle tarjottiin. Näin pyrin opettamaan algoritmille, että olen kuin kuka tahansa suomalainen netinkäyttäjä. Kokeen toisessa vaiheessa ryhdyin etsimään ulkomaalaisvastaisia sisältöjä. Aina kun törmäsin sellaiseen, avasin jutun ja tykkäsin siitä Facebookissa.

Aina kun jokin sivusto kehotti minua siirtymään eteenpäin toiselle sivustolle tai seuraamaan jotakin uutta sivua Facebookissa, sanoin kyllä. Tällä tavalla sain Googlen kautta varsin pian seurattavakseni MV-lehden. Jos hakee tietoa pakolaisista Googlen kautta, ei voi välttyä MV:ltä, joka julkaisee valtavan paljon aihetta käsitteleviä kirjoituksia ja jonka julkaisuja myös luetaan paljon.

Ensimmäinen kokeessa lukemani MV-lehden artikkeli koski Kemissä sattunutta tapausta, jossa pakolaisten kerrottiin heitelleen lahjoitusvaatteita ympäri kaupunkia. Juttu ei ollut uusi, mutta kenties suosionsa vuoksi se kummitteli hakutulosten kärjessä suurten medioiden pakolaisteemasivujen keskellä. Juttua lukiessani sain hymiöllä koristetun kehotusviestin ryhtyä tykkäämään MV!!??-lehdestä Facebookissa.

Siitä tuli käännekohta koko tarinalle.

Kun ilmoittauduin MV-lehden tykkääjäksi, Facebook muutti selvästi strategiaa siinä, mitä minulle tarjotaan. Ensimmäisestä 50:stä näkemästäni artikkelista 12 käsitteli tavalla tai toisella pakolaiskysymystä. Halusin kertoa algoritmille pitäväni siitä, mitä näen. Niinpä avasin kaikki pakolaisaiheeseen liittyvät linkit ja tykkäsin niistä.

Alkuvaiheessa Facebookin minulle tarjoamat pakolaisjutut olivat sävyltään maltillisia ja niiden takana olivat iltapäivälehtien, Ylen ja Uuden Suomen kaltaiset mediatalot. MV pulpahti ensimmäisen kerran vastaan sijalla 30. Oli kiinnostavaa, että sen jatkoksi Facebook tarjosi Wikipedia-artikkelia, jossa kerrottiin MV:tä syytetyn keksittyjen uutisten levittämisestä ja vihanlietsonnasta.

Pian sen jälkeen algoritmin tarkkanäköisyys hämmästytti minut ensimmäisen kerran. Joka kerta kun päivitin uutisvirran, sain kovempaa ja kovempaa sisältöä. Muidenkin medioiden julkaisuista näkyville valikoitui huomattavan paljon artikkeleita, joissa poliitikot vaativat turvapaikkapolitiikan tiukentamista. Oli kuin algoritmi olisi jo arvannut, mitä näkökulmaa olen etsimässä.

Kun katsotaan Euroopan tilannetta, ei voi muuta todeta kuin että ainoa ratkaisu, joka pelastaisi Euroopan, on kansallissosialismi.
Studio204

Kun irtopäätä roikottavat teurastajat ja suttuiset kännykkävideot väkivallanteoista ensimmäistä kertaa ilmestyivät Facebook-uutisvirtaani, tunsin lähinnä inhotusta. Vähitellen siihen turtui. Samalla aloin miettiä: onko tämä totta? Kaikessa hiljaisuudessa algoritmi järjesti piiloon monia sellaisia sisältöjä, jotka olisivat ehkä tuoneet toisen näkökulman aiheeseen.

Kun samosin eteenpäin aina vain peukaloa näyttäen, Facebook suositteli minulle yhä kovemman linjan sivuja. Kun kerran tykkäsin Perussuomalaisista ja MV-lehdestä, minun pääteltiin olevan kiinnostunut myös James Hirvisaaren ja Olli Immosen kaltaisista poliitikoista. Ja kun aina vain tykkäsin kaikesta, mitä minulle tarjottiin, sain eteeni yhä kauempana äärilaidalla olevia ryhmiä: Suomen Sisu, Suomen arjalainen rintama, Kansallinen vastarinta. Löysin jopa pienen ryhmän, joka kampanjoi lähes lyyrisesti "valkoisen rodun massamurhaa vastaan Suomessa".

Nämä ryhmät olivat keskenään limittäin, käsikkäin ja napit vastakkain. Melkein kaikki ääriryhmät tuntuivat inhoavan perussuomalaisia ja monet myös MV-lehteä. Maahanmuuttajien tekemiä rikoksia listaavassa ryhmässä linkistä MV-lehteen rangaistiin blokkauksella, ylläpitäjän mukaan väärien tietojen levittämisen vuoksi. MV oli keskustelun räyhääjä, kun taas kansallissosialistisen Vastarintaliikkeen julkaisuissa puhuttiin sodanjulistuksestakin lakonisesti. Uutisvirrassani nämä kaikki olivat suloisessa sekasotkussa.

Elävältä poltettuna

Eräänä päivänä pysähdyin uutisvirtaa selatessani tutun nimen kohdalle. Toimittaja, jonka kanssa olin joskus osallistunut samaan tiedotustilaisuuteen, oli joutunut MV-lehden orkestroimaan julkiseen häpäisyyn.

Hän oli kirjoittanut juttua vastaanottokeskusten työntekijöiden uhkailusta. Jutun sävy oli väärä ja rangaistuksena nöyryytys netissä uhrin omilta sometileiltä nostettujen kuvien kanssa. "Kunhan tuokin otus löytyy elävältä poltettuna jostakin", joku kirjoitti kommenttipalstalle ja sai neljäkymmentä tykkäystä.

Matka oli vienyt pari päivää. Vain kuusi kertaa Facebookin uutisvirran päivitettyäni ja julkaisuja sekä artikkeleita tykkäiltyäni ympärillä oli somekupla, jossa raiskaavat ja pahoinpitelevät maahantunkeutujat olivat käytännössä ainoa puheenaihe maailmassa.

Seurasin 188:aa eri sivua, mutta käyttäytymiseni perusteella algoritmi oli siivonnut niistä pois 174. Jäljellä oli neljätoista luotettua julkaisijaa - perussuomalaisia lukuun ottamatta kaikki räikeän rasistisia tahoja Suomesta ja ulkomailta. Niidenkin julkaisuista algoritmi ymmärsi pienen kouluttamisen jälkeen painottaa nimenomaan maahanmuuttoa käsitteleviä sisältöjä.

Missään ei enää näkynyt Ilta-Sanomien, Ylen tai Helsingin Sanomien kaltaisten medioiden julkaisuja. Ei edes maahanmuutosta. Seuraamieni sivujen perusteella tämä olikin hyvä asia, sillä "valtamedian" kerrottiin valehtelevan aiheesta aina.

Kukaan ei tuntunut kiinnittävän huomiota siihen, että luettujen juttujen omat lähteet olivat roskaluokkaa: somehuhuja, pieniä konservatiivisia verkkolehtiä, vuosia sitten julkaistuja videoita viraalisivustoilta. Kukaan ei kysynyt, miksi Ranskassa tapahtuneesta mellakasta uutisoitiin oikeistolaisen puolalaisen radiokanavan tiedoilla Suomessa. Ja jos joku yritti kyseenalaistaa, hänet vaiennettiin nopeasti.

Ihan sama onko totta vai ei. Pointti: olisko niin hiton väärin puolustaa Naisia!!?
Lukijan kommentti Riippumattoman Median uutisen alla

Vihakuplan sisältä ei löytynyt pelkästään propagandaa, vaan myös toimintaohjeita. Heti ensimmäisenä sain suoran kehotuksen liittyä Suomen Vastarintaliikkeeseen. Se kuvaili itseään kansallissosialistisen maailmankatsomuksen tunnustavaksi järjestöksi, joka "kasvattaa yhteiskunnallisesti tiedostavia sekä liikunnallisia aktivisteja" ja on "poliisin, oikeuslaitoksen, pankkien ja median vihakampanjoinnin kohde". Sitä ei mainittu, että järjestöllä on taustallaan Jyväskylän kirjastopuukotuksen kaltaisia väkivallantekoja.

Sitten sain jo mallia suoraan toimintaan. Riippumattoman Median artikkelissa kerrottiin venäläisten hakanneen 51 pakolaista Murmanskissa, tai "opettaneen" naisia ahdistelleita pakolaisia tavoille. Yksi kommentoijista ihasteli: "Tarttis Suomi-poikien ottaa taas Venäläisistä mallia".

Eivätkä "maahantunkeutujat" ole ainoita, joita vastaan seuraamani ryhmät kehottivat hyökkäämään. Vihollisia olivat myös eri mieltä olevat kantasuomalaiset. Suvakit, kuten heitä kutsutaan. "Sisällissota on ratkaisu... kansantuomioistuimet, julkiset teloitukset, jne... koko verinen sirkus", eräässä pienessä kansallissosialistisessa ryhmässä kirjoitettiin. Toisaalla viitattiin perussuomalaisten eturivin poliitikkoon "apukoululaisena", joka pitäisi teloittaa.

Verinen rinnakkaistodellisuus

Suomessa ei teloiteta toisia ihmisiä heidän mielipiteidensä tai ihonvärinsä vuoksi. Kuitenkin meillä on netissä rinnakkaistodellisuus, jossa ihmiset antavat toistensa fantasioida sellaisella.

Kuinka paljon on ihmisiä, jotka saavat uutisensa netissä samankaltaisen suodattimen läpi kuin olen kuvannut? Monia poliittisia äärilaitoja edustavia ihmisiä vaivaa krooninen epäluottamus muita kuin sellaisia tiedonlähteitä kohtaan, jotka vahvistavat heidän omaa maailmankuvaansa.

Ihmiskokeeni perusteella Facebookin pystyy opettamaan käyttäjälleen mieluisaa totuutta suoltavaksi propagandakoneeksi. Ja jos ystäväpiiri on sopivan samanmielinen, kupla on valmis. Eikä sen tarvitse olla vihakupla - kokeeni alkuvaiheessa olin vähällä joutua jääkiekkoaiheisten uutisten hautaamaksi, koska tykkäilin kaikesta, mitä maan suurimmat mediatalot minulle tarjosivat.

Sen sijaan Googlessa algoritmikuplan rakentuminen jäi puolitiehen. Vain tietyt MV-lehden ja Riippumattoman Median julkaisut nousivat kokeen aikana hakutuloksissa kohti kärkeä. Tämä saattaa johtua eroista Googlen ja Facebookin toimintatavoissa: Googlen hakua ei ole haluttu tehdä yhtä herkästi muuttuvaksi kuin Facebookin uutisvirta on.

Facebookia, Googlea ja niiden algoritmejä ei voi syyttää mustavalkoisen maailmankuvan luomisesta. Ihmiset ovat rakentaneet ympärilleen aatteellisia kuplia aina. Nyt elämme kuitenkin aikaa, jolloin valtavan moni löytää uutisensa Facebookin ja Googlen kaltaisten toimijoiden kautta. Ne eivät kuitenkaan tarjoile käyttäjälleen totuutta vaan sisältöä, jota algoritmi, sen luoneet yritykset ja niiden asiakkaat päättelevät sinun haluavan nähdä. Ja ne tekevät työnsä todella tehokkaasti.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ihmiskoe Facebookin vihakuplassa - eli miten maailman suurimmasta sosiaalisesta mediasta tulee propagandakone

# data[].attributes.attachment_link.description
Eräänä päivänä päätin selvittää, kuinka syvälle netin ulkomaalaisvastaiseen vihakuplaan pystyy uppoamaan, jos näyttää sille aina vain peukkua. Lopputulos yllätti, kuvotti, turrutti ja lopulta myös opetti jotakin. Näytöllä ovat suomalaisen nuoren naisen kasvot. Kuvan alla on vihjaus, että nainen olisi parasta polttaa elävältä. Ajatus murhapoltosta on saanut neljäkymmentä tykkäystä.

# data[].attributes.body
YleX: Nelonen Median valta (video, 6 min)

# data[].attributes.body
Kuplautumisen nurja puoli on poteroituminen (HS 3.9.2020)

# data[].attributes.body
Väärennettyjä videoita ei enää erota aidoista, ja pornosta on lyhyt askel poliittiseen sabotaasiin, varoittaa deepfake-tutkija Nina Schick (HS 11.10.2020)

# data[].attributes.body
Melissa Heikkilä: Se pieni ero

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Täydellisessä maailmassa naisten ja miesten nännit olisivat yhtä hyväksyttyjä. Täydellisessä maailmassa avun pyytäminen ei olisi "heikkoa" tai "tyttömäistä" eikä kovien kännien vetäminen "väkevää" tai "äijää". Ei oletettaisi, että mies maksaa treffeillä. Nainen ei pehmentelisi sanamuotojaan eikä pelkäisi vaikuttavansa liian "koppavalta", jos hänellä on mielipide. Huulipuna ja hame otettaisiin yhtä vakavasti kuin puku ja solmio.

Täydellisessä maailmassa ihmisillä olisi oikeus olla onnellisia siinä sukupuolessa, johon tuntevat kuuluvansa.

Seksuaalisuuteni ei olisi yhteiskunnallisen varjelun tarpeessa eikä jatkuvan arvostelun kohde. Kukaan ei saarnaisi minulle, että on epäkunniallista harrastaa irtosuhteita. Minä määrittelisin kunniallisuuteni itse.

Kollegallani (mies) olisi samanlaiset oikeudet perustaa perhe kihlattunsa kanssa (mies) kuin minulla ja poikaystävälläni. Ystäväni (nainen) ei tarvitsi kuulla kadulla olevansa saatanasta, koska kävelee tyttöystävänsä kanssa käsi kädessä.

Eikä minusta tulisi Nainen vasta, jos synnytän lapsia.

Asevelvollisen ex-poikaystäväni ei tarvitsisi itkeä sitä, että hän ei halua opetella tappamaan ihmisiä. Toisaalta hän saisi halutessaan itkeä, koska miehetkin saisivat itkeä.

Ystäväni ei joutuisi käyttämään kirjoituskilpailuissa miehiseltä kuulostavaa taiteilijanimeä, sillä myös nuoret, kauniit naiset otettaisiin tosissaan.

Täydellisessä maailmassa minulle ei kerrottaisi ensimmäisenä koulupäivänä, että ei kannata antaa poikien kosketella sopimattomista paikoista. Ja kymmenen vuotta myöhemmin lukiopojat eivät kierrättäisi listaa abitytöistä "pantavuusjärjestyksessä".

Täydellisessä maailmassa pyörätuolilla liikkuva pääsisi myös pieniin ja kodikkaisiin kahviloihin. Liikuntavammaisen ei tarvitsisi monta kertaa päivässä jännittää, "onkohan täällä jossain hissi tai liuska". Myös vammainen saisi tuntea olonsa aikuiseksi ja tärkeäksi. Hän olisi tervetullut vieras juhliin ja tapahtumiin.

Ystäväni päälle ei syljettäisi siksi, että hänen isänsä on tummaihoinen. Somali, muslimi ja homo eivät olisi haukkumasanoja. Ei-valkoiselta suomalaiselta ei kysyttäisi ensimmäisenä, mistä sä tulet.

Täydellisessä maailmassa toimitusjohtajia, insinöörejä, lastentarhanopettajia ja kätilöitä palkattaisiin pätevyyden eikä etunimen mukaan. Samasta työstä saisi saman palkan sukupuoleen katsomatta.

Vanhempien varallisuus ei vaikuttaisi ihmisen kouluttautumismahdollisuuksiin, sillä oikeustieteelliseen ja lääketieteelliseen tiedekuntaan pääsisi ilman kahden tuhannen euron valmennuskurssia. Korkeakouluopiskelijat tulisivat kaikista yhteiskuntaluokista. Heidän ihonvärinsä ei olisi automaattisesti valkoinen.

Täydellisessä maailmassa huono-osaisuus ei periytyisi.

Vanhukset pääsisivät joka päivä ulos.

Romanien työttömyysprosentti ei olisi suurempi kuin valtaväestön.

Nainen voisi menestyä yrittäjänä. Mies voisi jäädä kotiin lasten kanssa.

Täydellisessä maailmassa kaikki saisivat mahdollisuuden pärjätä elämässä. Ihmiset eivät takertuisi vanhoihin rakenteisiin vaan olisivat avoimia uudelle tiedolle. Mikään ei tuntuisi mahdottomalta siitä syystä, että "näin on tehty ennenkin".

Tämä kaikki kuulostaa monimutkaiselta ja utopistiselta, mutta oikeastaan täydellisessä maailmassa vain yksi asia olisi merkittävästi eri lailla kuin nyt.

Täydellisessä maailmassa ihmiset olisivat tasa-arvoisia. ■
Melissa Heikkilä on Lontoossa asuva opiskelija ja toimittaja, jonka täydellisessä maailmassa Tescosta saisi ruisleipää. Seuraavassa numerossa Reetta Räty.

# data[].attributes.attachment_link.title
Täydellisessä maailmassa vain yksi asia olisi toisin, kirjoittaa Melissa Heikkilä. | Image

# data[].attributes.attachment_link.description
Täydellisessä maailmassa naisten ja miesten nännit olisivat yhtä hyväksyttyjä. Täydellisessä maailmassa avun pyytäminen ei olisi "heikkoa" tai "tyttömäistä" eikä kovien kännien vetäminen "väkevää" tai "äijää". Ei oletettaisi, että mies maksaa treffeillä. Nainen ei pehmentelisi sanamuotojaan eikä pelkäisi vaikuttavansa liian "koppavalta", jos hänellä on mielipide. Huulipuna ja hame otettaisiin yhtä vakavasti kuin puku ja solmio.

# data[].attributes.body
https://yle.fi/uutiset/3-11737299

# data[].attributes.body
https://anna.fi/hyvinvointi/terveys/milloin-ahdistus-ei-ole-enaa-normaalia-6-paljastavaa-oiretta

# data[].attributes.headline
HS: Spotify korotti hintojaan ja musiikintekijät valittavat surkeista tuloistaan – Moni haluaa nyt boikotoida ruotsalaista suoratoistojättiä, mutta onko siinä järkeä?

# data[].attributes.subject
HS: Spotify korotti hintojaan ja musiikintekijät valittavat surkeista tuloistaan – Moni haluaa nyt boikotoida ruotsalaista suoratoistojättiä, mutta onko siinä järkeä?

# data[].attributes.body
https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000007786210.html

# data[].attributes.body
18.2.2015

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Someaikakaudella propagandan tehtailu vaatii vikkeliä hiirikäsiä, mutta vakaumusta ei kysellä. Liukuhihna suoltaa yksisilmäisiä uutisia ja monistettuja sloganeita Kremlin tueksi.

Tästä on kyse

Pietarissa tehtaillaan järjestelmällisesti Putinia tukevaa nettipropagandaa.

Ns. trollitehdas etsii nyt lisää englannintaitoisia propagandisteja.

Aluksi paneteltiin Venäjän oppositiota, nyt Ukrainaa ja länsimaita.

Nettitrollien 400-650 euron kuukausipalkkaa pidetään Venäjällä hyvänä.

Ylellä ennennäkemätöntä kuvamateriaalia trollitehtaan toiminnasta.

Nelikerroksinen toimistotalo Savuškininkatu 55:ssä Pietarin keskustan pohjoislaidalla ei herätä erityistä huomiota. Raitiovaunureitin varrella olevaa rakennusta eivät korista kyltit tai mainokset, mutta sälekaihtimien takana valot palavat yötä päivää.

Rakennuksessa on kameravalvonta, ja sisään kuljetaan vartioidun kääntöportin kautta, mutta virkavaltaa ei paikalla näy.

Venäläisten lehtitietojen ja yhtiön entisten työntekijöiden mukaan talossa majailee vuokralaisena mm. Agentstvo Internet Issledovanii eli Internet-tutkimuskeskus-niminen yritys.

Venäläisessä yritystietokannassa Internet-tutkimuskeskuksen toimialoiksi on merkitty muun muassa Internetin resurssien käyttö, softakehitys, konsultointi, prosessointi, julkisen mielipiteen tutkimus sekä IT-alan "muut aktiviteetit".

Talossa työskennelleet kertovat riippumattomissa venäläisissä tiedotusvälineissä, että yrityksessä harjoitetaan kyseenalaisin menetelmin laajamittaista mielipidevaikuttamista sosiaalisessa mediassa.

Tarkoituksena on tuottaa mahdollisimman paljon presidentti Putinin hallintoa tukevia ja Ukrainaa sekä länsimaita kärkevästi arvostelevia artikkeleita, blogipostauksia ja kommentteja, sekä saada tuotannolle mahdollisimman hyvä näkyvyys internetissä.

Mediassa paikka on ristitty trollitehtaaksi.

Trollitehdas aloitti panettelemalla oppositiota

Trollitehtaan propagandan sarjatuotannon yksityiskohtia on paljastettu muun muassa riippumattomassa Novaja Gazeta -lehdessä. Internet-tutkimuskeskus-nimellä tunnettu yhtiö oli perustettu heinäkuussa 2013.

Työpaikkailmoituksilla haettiin tuolloin nettitoimittajia, joiden tehtävänä oli kirjoittaa kommentteja, blogeja ja uutisia. Yhtiön tarjoamia palkkoja pidettiin jo silloin hyvinä, ja työpaikkana oli uusi vartioitu toimisto Pietarin kupeessa Olginossa, josta muutettiin myöhemmin Pietariin.

Aluksi yhtiön maalitauluna oli lähinnä oppositiojohtaja Aleksei Navalnyi, mutta Ukrainan sodan myötä painopiste siirtyi sotapropagandaan ja ulkopolitiikkaan. Samalla alkoi tekaistujen kommenttien postaus länsimaisten tiedotusvälineiden keskustelupalstoille.

Automatisoidut ja identtiset kommentit ovat helppoja tunnistettavia ja torjuttavia, siksi ihmisiä tarvitaan versioimaan monistettuja viestejä.

Yhtiö ei ole kertonut toiminnastaan julkisuudessa, eikä Yle ole tavoittanut yrityksen edustajia puhelimitse tai paikan päällä. Ainoat tiedot yrityksen toiminnasta on saatu hakkerien ja yhtiön työntekijöiden paljastuksista sekä yrityksen omista työnhakuilmoituksista.

Palkkatrolleilta ei vaadita vakaumusta

Yhtiön toiminnasta on Venäjällä hakkeroitu tuhansia dokumentteja, joita olemme saaneet käyttöömme.

Arviot yhtiön työntekijämäärästä vaihtelevat, mutta hakkeroidun materiaalin joukossa ollut organisaatiokaavio kuvasi 270 ihmisen tehtävät ja nimesi johtotehtävissä toimivat.

Useat entiset työntekijät ovat haastatteluissa kertoneet, että valtaosa palkatuista propagandisteista ei itsekään usko asiaansa.

- Suurin osa tekee töitä vain rahasta eikä ideologisista syistä. He sanovat ymmärtävänsä mitä tekevät, mutta tekevät sitä työtä, koska muutakaan ei ole, sanoo trollitehdasta tutkinut Delovoj Peterburg -lehden toimittaja Anton Butsenko.

Helmikuun 2015 alkupuolella yhtiöllä oli ainakin kymmenen avointa työpaikkaa, joista ilmoitettiin internetissä.

Propagandan levittämisestä maksetaan venäläisittäin hyvin. Työpaikkailmoituksissa luvataan 30-50 000 ruplaa eli tätä kirjoitettaessa noin 400-650 euroa kuukaudessa.

Tavoitteet linjassa Kremlin kanssa

Internetissä on julkaistu myös anonyymia palautetta yhtiöstä työnantajana. Entiset työntekijät ovat kertoneet muun muassa siitä, että heille on tarjottu aluksi palkatonta harjoittelua, eivätkä he aina myöhemminkään ole saaneet kirjallisia työsopimuksia.

- Useimmilla eri toimitusten työntekijöillä ei ole virallista työsopimusta. He tekevät pimeää työtä eli saavat palkat käteisenä. Näiden epävirallisten suhteiden takia koko ketjua ei voi seurata, Butsenko sanoo.

Butsenkon mukaan operaatiota ei ole pystytty jäljittämään Kremliin, vaikka sen toiminta tukeekin selkeästi Venäjän virallista viestintää.

Ainakin muodollisesti trollitehdasta ja samassa rakennuksessa toimivaa uutistoimistoa rahoittavat yksityiset sijoittajat, vaikka nettipropagandalle on vaikea nähdä liiketaloudellisia perusteita. Sisältöä ei myydä eteenpäin, eikä trollitehtaaseen liitetyillä sivustoilla ole mainoksia.

Toiminta on kuitenkin hyvin kallista. Viimevuotisen työntekijämäärän perusteella yhtiön kuukausittainen palkkasumma noussee yli sataan tuhanteen euroon.

Muista kiinteistä kustannuksista ei ole tietoja, mutta koko rakennuksen 4500 neliömetristä on pyydetty nyt jo vanhentuneen kiinteistönvälitysilmoituksen mukaan kolmen miljoonan ruplan eli nykykurssilla 40 000 euron kuukausivuokraa.
Katso Yle Kioskin (siirryt toiseen palveluun) sivuilta, mitä tapahtui kun yritimme päästä trollitehtaaseen. Julkaisemme ennennäkemätöntä videomateriaalia trollitehtaan elämästä ja työntekijöistä.
Riippumattoman Fontanka-verkkolehden toimittaja Denis Korotkov uskoo, että propagandan tehtailu on hukkaan heitettyä rahaa. - Yleisön mielipidettä on vaikeaa tai lähes mahdotonta muuttaa maksullisten kommenttien avulla, Korotkov arvioi.

Tilaa Ylen uutiskirjeitä!
Siirry tilaamaan
Saat Ylen parhaat sisällöt suoraan sähköpostiisi! Tilaa niin monta kirjettä kuin haluat!

# data[].attributes.attachment_link.title
Yle Pietarin trollitehtaalla - Näin Venäjän propagandaa rustataan kellon ympäri

# data[].attributes.attachment_link.description
Someaikakaudella propagandan tehtailu vaatii vikkeliä hiirikäsiä, mutta vakaumusta ei kysellä. Liukuhihna suoltaa yksisilmäisiä uutisia ja monistettuja sloganeita Kremlin tueksi. Tästä on kyse Pietarissa tehtaillaan järjestelmällisesti Putinia tukevaa nettipropagandaa. Ns. trollitehdas etsii nyt lisää englannintaitoisia propagandisteja. Aluksi paneteltiin Venäjän oppositiota, nyt Ukrainaa ja länsimaita. Nettitrollien 400-650 euron kuukausipalkkaa pidetään Venäjällä hyvänä.

# data[].attributes.attachment_link.title
5 Salaliittoteoriaa | Mitä kaikkea meille ei kerrota?

# data[].attributes.attachment_link.title
Saksa | Kaksi entistä sisäpiiriläistä kertoo HS:lle Saksan äärioikeiston toiminnasta, vaikka he joutuvat olemaan varuillaan koko loppuelämänsä

# data[].attributes.attachment_link.description
Lisa Licentia oli äärioikeistolainen sosiaalisen median vaikuttaja, jolle moni halusi maksaa vihapuheen levittämisestä. Lukas Bals asui yhteisössä, jossa palvottiin Hitleriä. Kun he päättivät irtautua liikkeestä, he joutuivat itse vainotuiksi. Oikeistoradikalismi on Saksassa suuri turvallisuusuhka.

# data[].attributes.headline
THL-blogi: Media voi tukea nuoren ammatinvalintaa sukupuolitietoisella viestinnällä

# data[].attributes.subject
THL-blogi: Media voi tukea nuoren ammatinvalintaa sukupuolitietoisella viestinnällä

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Uutta tietoa 15-vuotiaiden tyttöjen ja poikien ammattitoiveista OECD-maissa julkaistiin alkuvuodesta 2020. Raportin mukaan tyttöjen unelma-ammattien kolmen kärki vuonna 2018 oli lääkäri, opettaja ja yritysjohtaja - pojilla puolestaan insinööri, yritysjohtaja ja lääkäri.

Etenkin tyttöjen ammattitoiveissa oli tapahtunut muutoksia, sillä yritysjohtaja oli noussut noin 20 vuodessa tyttöjen toiveammateissa kuudennelta sijalta kolmanneksi. Tulokset eivät ole täysin yhteneväiset suomalaisten nuorten ammattitoiveiden kanssa.

Nuorten toiveammatit eriytyvät vahvasti sukupuolen mukaan

Suomessa koulutusalat ovat eriytyneet vahvasti sukupuolen mukaan. Naisenemmistöisiä aloja ovat terveys- ja hyvinvointialat, ja miesenemmistöisiä tekniikan alat sekä tietojenkäsittely ja tietoliikenne (ICT).

Nuorten toiveammatit ovat Suomessa samansuuntaisesti eriytyneitä. Vuoden 2016 nuorisobarometrin tulokset osoittivat, että 15-29-vuotiaiden naisten selvästi yleisin toiveammatti oli työ sosiaali- ja terveysalalla, kun miehillä puolestaan yleisin toiveammatti sijoittui tekniikan alalle.

Koulutus- ja ammattialojen tilastot perustuvat rekisteriaineistoihin, jolloin tietoa esimerkiksi sukupuolivähemmistöjen sijoittumisesta työmarkkinoille ja eri aloille ei ole saatavilla. Olemassa olevat tiedot ovat lähinnä yksittäisistä selvityksistä. Tietoa ei myöskään ole sukupuolivähemmistöihin kuuluvien nuorten ammattitoiveista ja alavalintaan mahdollisesti liittyvistä esteistä.

Harva suomalaisnuori tähtää yritysjohtajaksi

Sukupuolen mukaista segregaatiota kuvaa myös se, että Suomessa naisten osuus johtotehtävissä on vähäinen. Esimerkiksi pörssiyhtiöiden hallituksissa naisten osuus jää alle 30 prosentin ja pörssiyhtiöiden toimitusjohtajista naisia on vain seitsemän prosenttia, joka tarkoittaa kahdeksaa naista.

Yritysjohtaja oli OECD-maissa sekä tyttöjen että poikien ammattitoiveiden kärkikolmikossa. Sama suuntaus ei näy suomalaisten nuorten ammattitoiveissa, sillä Nuorisobarometrissa 2016 johtajan tehtävät mainitsi toiveekseen sekä naisista että miehistä vain alle kaksi prosenttia.

Medialla on mahdollisuus vaikuttaa

Yhteiskunnassa menetetään paljon osaamista ja resursseja, mikäli vallitsevat rakenteet ja asenteet estävät nuoria tekemästä itseä kiinnostavan alavalinnan. Sukupuolistereotypiat ylläpitävät segregaatiota.

Segregaation purkaminen ei tapahdu hetkessä, mutta pienilläkin teoilla voidaan edistää monimuotoisuutta koulutusaloilla ja työelämässä. Voimme tarkastella käyttämäämme kieltä ja kuvia sekä olla kriittisiä naisten ja miesten sekä tyttöjen ja poikien stereotyyppistä esittämistä kohtaan.

Stereotypiat näkyvät yhä mediakuvastossa, jossa kuvataan eri aloilla ja tehtävissä toimivia ihmisiä. Segregaation purkamiseksi on tärkeää, että nuoret voivat nähdä kuvissa itsensä kaltaisia henkilöitä eri aloilla ja erilaisissa työtehtävissä.

Kuvissa kannattaa tietoisesti tuoda esiin ihmisten moninaisuutta eli kuvata sukupuolen ilmaisultaan moninaisia, eri-ikäisiä ja erikokoisia ihmisiä moninaisissa työtehtävissä.

Sukupuolineutraalit ammattinimikkeet sopivat kaikille

Mielikuviin eri sukupuolille sopivista ammateista voidaan vaikuttaa myös purkamalla sukupuolittunutta kielenkäyttöä. Tilastokeskuksen ammattihakemistossa on yhä noin 600 mies-loppuista ammattinimikettä. Vaikka nämä nimikkeet ovat käytössä sukupuolesta riippumatta, tulkitaan ne sukupuolineutraaleja vastineitaan useammin miehiä kuvaaviksi.

Sukupuolineutraalit ammattinimikkeet sen sijaan sopivat kaikille ja huomioivat sukupuolen moninaisuuden. Esimerkiksi sähkömiehen sukupuolineutraali vastine on sähköasentaja.

Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen Sukupuolella väliä? -hanke tarjoaa tukea sukupuolten tasa-arvon edistämiseen kielen ja kuvaviestinnän keinoin. Hanke järjestää toimittajille ja viestinnän ammattilaisille koulutuksia sekä laatii materiaaleja sukupuolitietoisesta viestinnästä. Hanke tuottaa myös infograafeja tasa-arvotilanteesta talouden ja politiikan johtopaikoilla. Hanketta rahoittaa Euroopan unionin perusoikeus-, tasa-arvo- ja kansalaisuusohjelma (2014-2020).

Lue lisää
Sukupuolella väliä? -hanke Sukupuolitietoinen viestintä (Sukupuolten tasa-arvo, THL) Tasa-arvon tila (Sukupuolten tasa-arvo, THL) Teräsaho, Mia & Keski-Petäjä, Miina (2017) Nuorten toiveammatit sukupuolen mukaan eriytyneitä. Teoksessa Myllyniemi, Sami (toim.) Katse tulevaisuudessa. Nuorisobarometri 2016 (s. 203-221) OECD (2019) Dream jobs: Teenagers' career aspirations and the future of work

# data[].attributes.attachment_link.title
Media voi tukea nuoren ammatinvalintaa sukupuolitietoisella viestinnällä | THL-blogi

# data[].attributes.attachment_link.description
Uutta tietoa 15-vuotiaiden tyttöjen ja poikien ammattitoiveista OECD-maissa julkaistiin alkuvuodesta 2020. Raportin mukaan tyttöjen unelma-ammattien kolmen kärki vuonna 2018 oli lääkäri, opettaja ja yritysjohtaja - pojilla puolestaan insinööri, yritysjohtaja ja lääkäri. Etenkin tyttöjen ammattitoiveissa oli tapahtunut muutoksia, sillä yritysjohtaja oli noussut noin 20 vuodessa tyttöjen toiveammateissa kuudennelta sijalta kolmanneksi.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Tasa-arvo tarkoittaa samanarvoisuutta riippumatta ihmisen rodusta, väristä, sukupuolesta, seksuaalisesta suuntautumisesta, kielestä, uskonnosta, poliittisesta mielipiteestä tai varallisuudesta. Miten tasa-arvo toteutuu meillä ja muualla?

Suomessa lapset pääsevät kouluun, saavat laadukasta opetusta ja myös käyvät peruskoulun loppuun. Monissa maissa erityisesti tytöt jättävät koulun usein kesken, kun joutuvat alaikäisinä naimisiin ja saavat lapsia. Kehitysmaissa sukupuolten välinen epätasa-arvo pahimmillaan estää koko yhteiskuntaa kehittymästä.

Suomi puolustaa naisten oikeuksia esimerkiksi parantamalla lisääntymis- ja seksuaaliterveyspalveluja. Suomen kehitysyhteistyöllä tuetaan sitä, että naiset pääsevät mukaan päätöksentekoon yhteisöissään ja kansallisissa parlamenteissa.

Viime vuosina maailma on vaurastunut ja eriarvoisuus vähentynyt maiden välillä. Sen sijaan eriarvoisuus maiden sisällä on kasvanut: saman maan rikkaimpien ja köyhimpien välillä on valtava kuilu.

Varallisuus on edelleen kasaantunut Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan, mutta esimerkiksi Kiinan varallisuus nousee huimaa vauhtia. Varallisuuden kasaantumisesta kertoo se, että rikkain prosentti omistaa puolet koko maailman varallisuudesta. Samaan aikaan yli 700 miljoonaa ihmistä elää edelleen alle kahdella eurolla päivässä eli äärimmäisessä köyhyydessä. Köyhyys rajoittaa yksilön mahdollisuuksia vaikuttaa omaan elämäänsä.

Tasa-arvoon ja ihmisoikeuksiin kuuluu sukupuolten välisen tasa-arvon ja varallisuuden lisäksi muun muassa se, että ihminen saa elää vapaana syrjinnästä riippumatta seksuaalisesta suuntautumisesta tai sukupuoli-identiteetistä. Tasa-arvo toteutuu, kun kaikilla ihmisillä on samat oikeudet: naisilla, homoilla, vammaisilla, köyhillä, lapsilla ja niin edelleen. Näin ei vielä ole, sillä esimerkiksi homoseksuaalisuus on edelleen rikos kymmenissä maissa.

Alle 2 euroa päivässä
on Maailmanpankin määrittelemä äärimmäisen köyhyyden raja.

Totta vai tarua?

Katso vastaus

Katso vastaus

Katso vastaus

Tiesitkö, että Afganistanissa...

Tyttöjen koulunkäynti on lisääntynyt

Tyttöjen koulunkäynti on lisääntynyt tällä vuosituhannella: aiemmin afganistanilaiset tytöt eivät juuri päässeet kouluun ja opiskelemaan. Moni perhe vaatii tyttärilleen edelleen naisopettajia, ja naisten osuutta opettajankoulutuksessa onkin lisätty. Tällä hetkellä noin 40 prosenttia koulua käyvistä lapsista on tyttöjä. Koulutukselle on tarvetta, sillä vain yksi viidestä afganistanilaisesta naisesta osaa lukea. Suomen tuella onkin järjestetty lukutaitokursseja, joiden osallistujista suurin osa on ollut naisia.

Naisten asema on edelleen heikko

Afganistan on yksi maailman turvattomimmista maista, ja erityisen vaarallinen se on tytöille ja naisille: heihin kohdistuu väkivaltaa ja hyväksikäyttöä eivätkä ihmisoikeudet toteudu. Sama koskee myös muita heikossa asemassa olevia ryhmiä, kuten lapsia ja vammaisia. Suomen tuella naisille tarjotaan ehkäisyneuvontaa ja neuvolapalveluita kyliä kiertävistä mobiiliklinikoista. Puhelinpalvelu, jossa voi kysyä nimettömästi esimerkiksi ehkäisyvälineistä, on erityisesti nuorten suosiossa. Idea puhelinpalveluun tuli Suomesta!

Toimittajan ammatti on hengenvaarallinen

Medialla on tärkeä tehtävä nostaa esiin yhteiskunnan epäkohtia ja siten edistää demokratiaa. Afganistanissa terroristijärjestöt, kuten Taleban ja ISIS, pyrkivät vahvistamaan asemaansa myös median avulla. Toimittajat, jotka esimerkiksi raportoivat terroritekojen seurauksista siviiliväestölle, joutuvat uhkailun, pahoinpitelyn tai jopa murhan kohteeksi. Erityisesti naistoimittajien turvallisuus on uhattuna; osassa maata he eivät voi lainkaan työskennellä. Suomi on tukenut naistoimittajien työtä kouluttamalla heitä.

Faizabad, Afganistan 2012, Kuva: Roberto Schmidt/AFP/Lehtikuva

Video: #WhatIReallyReallyWant...

Ota selvää:

Katso videoita:

Tehtäviä oppitunneille:

Alakoulu

/ Ryhmä- tai paritehtävä: Voinko minä tehdä jotain?

Kestävän kehityksen tavoitteet koskevat esimerkiksi eriarvoisuuden poistamista ja sukupuolten tasa-arvoa. Pohtikaa yhdessä, millaisilla teoilla voisitte edistää tasa-arvon toteutumista Suomessa ja maailmalla. Esitelkää lopuksi ajatuksenne muille ryhmille.

Yksilötehtävä: Kirje Afganistanista

Keskustelkaa opettajan kanssa, millaista koulunkäynti on Afganistanissa verrattuna omaan koulunkäyntiinne. Eläydy afganistanilaisen koululaisen arkeen vuonna 2030 ja kirjoita kirje Suomeen. Millaista toivoisit hänen elämänsä ja koulunkäyntinsä olevan silloin?

Yläkoulu /lukio

/ Ryhmä- tai paritehtävä: Kenelle varallisuus kuuluu?

Keskustelkaa, miten varallisuus on kasautunut eri maille ja kenelle maiden sisällä. Millaisia eroja kehitysmaiden ja muun maailman välillä on? Entä miten varallisuus on jakautunut maiden sisällä, esimerkiksi Yhdysvalloissa ja Suomessa? Esitelkää lopuksi ajatuksenne muille ryhmille.

Koko luokan tehtävä: Toteutuuko tasa-arvo Suomessa?

Keskustelkaa koko luokan kanssa, missä asioissa tasa-arvo ja ihmisoikeudet mielestänne toteutuvat Suomessa ja missä eivät. Mitä pitäisi tehdä, että kaikki kokisivat olevansa tasa-arvoisia?

/ Ryhmä- tai paritehtävä: Miten yhdenvertaisuus saavutetaan?

Suomen kehitysyhteistyössä tasa-arvo ja heikoimmassa asemassa olevien ihmisten auttaminen on tärkeää. Pohtikaa:

Miten kehitysyhteistyössä voi konkreettisesti edistää tasa-arvon toteutumista?

Etsikää esimerkkejä kehitysyhteistyöhankkeista, joissa on onnistuttu parantamaan heikoimmassa asemassa olevien ihmisten oloja ja vaikutusmahdollisuuksia

# data[].attributes.attachment_link.description
Tasa-arvo tarkoittaa samanarvoisuutta riippumatta ihmisen rodusta, väristä, sukupuolesta, seksuaalisesta suuntautumisesta, kielestä, uskonnosta, poliittisesta mielipiteestä tai varallisuudesta. Miten tasa-arvo toteutuu meillä ja muualla? Suomessa lapset pääsevät kouluun, saavat laadukasta opetusta ja myös käyvät peruskoulun loppuun. Monissa maissa erityisesti tytöt jättävät koulun usein kesken, kun joutuvat alaikäisinä naimisiin ja saavat lapsia.

# data[].attributes.body
Nykynuoriso ryyppää ja rötöstelee yhä vähemmän (IS 6.6.2019)

# data[].attributes.body
Kiinalaisella bottiverkostolla oli merkittävä rooli disinformaation levittämisessä USA:n vaalien aikaan... (HS 28.1.2021)

# data[].attributes.body
Trump-show pyörii valheilla: huijausta, tosi-tv:tä ja disinformaatiota (Verde 20.11.2020)

# data[].attributes.body
Näköpiirissä työnteon mullistus (Verde 11.5.2020)

# data[].attributes.body
Se, että pelaa paljon, ei ole välttämättä ongelma, sanoo tutkija... (Yle 22.1.2020)

# data[].attributes.headline
Suomalainen nainen tajuaa Yhdysvalloissa olevansa mies

# data[].attributes.subject
Suomalainen nainen tajuaa Yhdysvalloissa olevansa mies

# data[].attributes.body
HS 31.12.2018

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Asuttuaan vuosia Yhdysvalloissa HS:n kirjeenvaihtaja Laura Saarikoski ymmärsi, että hän ajattelisi, puhuisi ja toimisi eri tavalla, jos hän olisi amerikkalainen nainen. Tämä on Suomeen palaavan Saarikosken läksiäiskirjoitus.

31.12.2018 2:00 | Päivitetty 6.7.2020 19:42

Kaipaatko hyvää kesäluettavaa? HS julkaisee uudelleen parhaita lukemistojuttujaan. Tämä juttu on julkaistu alun perin joulukuussa 2018.

Koulun kello soi Yhdysvalloissa kahtakymmentäviittä yli kolme. Siinä me seisomme puoliympyrässä, amerikkalaiset äidit, meksikolaiset lastenhoitajat ja pari isääkin, odottamassa lapsiamme koulusta. Washingtonissa alle 12-vuotiaiden ei anneta kävellä yksin kotiin.

# data[].attributes.attachment_link.title
Parhaita timanttijuttuja | Kirjeenvaihtaja Laura Saarikosken jäähyväiset: Suomalainen nainen tajuaa Yhdysvalloissa olevansa mies

# data[].attributes.attachment_link.description
Asuttuaan vuosia Yhdysvalloissa HS:n kirjeenvaihtaja Laura Saarikoski ymmärsi, että hän ajattelisi, puhuisi ja toimisi eri tavalla, jos hän olisi amerikkalainen nainen. Tämä on Suomeen palaavan Saarikosken läksiäiskirjoitus. 31.12.2018 2:00 | Päivitetty 6.7.2020 19:42 Kaipaatko hyvää kesäluettavaa? HS julkaisee uudelleen parhaita lukemistojuttujaan. Tämä juttu on julkaistu alun perin joulukuussa 2018.

# data[].attributes.headline
Monikulttuurisuudesta puhutaan kuin mämmistä - se on paskaa tai suklaamoussea

# data[].attributes.subject
Monikulttuurisuudesta puhutaan kuin mämmistä - se on paskaa tai suklaamoussea

# data[].attributes.attachment_link.title
Umayya Abu-Hanna: Monikulttuurisuudesta puhutaan kuin mämmistä - se on paskaa tai suklaamoussea

# data[].attributes.attachment_link.description
Juuri Multikult-kirjan julkaissut toimittaja vieraili YleX Etusivussa. Hän muutti Suomesta viime vuonna törkeän kohtelun jälkeen. Pohjois-Israelissa syntynyt toimittaja-kirjailija Umayya Abu-Hanna on kirjoittanut oppaan monikulttuurisuuteen. Mihin sitä tarvitaan? - Koska monikulttuurisuudesta puhutaan Suomessa kuin mämmistä. Että onko se enemmän paskaa kuin suklaamoussea ja tykätäänkö siitä vai ei tykätä.

# data[].attributes.headline
XYZ: Miten eri sukupolvet erovat toisistaan?

# data[].attributes.subject
XYZ: Miten eri sukupolvet erovat toisistaan?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Baby boomerit tunnetaan myös suurina ikäluokkina, jotka ovat syntyneet noin 1945-1960. Ahkerat boomerit kilpailivat menestyksestä jo varhain, kun he raivasivat tietään opiskelumaailmaan ja työelämään. Heitä pidetään työkeskeisenä sukupolvena, joka arvostaa vaurautta ja onnistumisia uralla.

Moni baby boomer aloitti työelämänsä ilman tietokonetta ja muistaa vielä väritelevision yleistymisen Suomessa. Mediakenttä on laajentunut valtavasti tämän sukupolven silmien alla, mutta massamedia tavoittaa heidät edelleen hyvin. Lähes koko sukupolvi viihtyy viikoittain television äärellä, 80 % lukee painettuja sanomalehtiä ja yli puolet aikakauslehtiä. Somessa heidät löytää parhaiten Facebookista.

Baby boomerien suosikkibrändejä kuvaa kotimaisuus, laatu ja luotettavuus. Valtaosa sukupolvesta tekee ostoksensa vielä fyysisessä kaupassa, vaikka hakeekin tietoa netistä.

X-sukupolven muodostavat tämän päivän neljä-kuusikymppiset. Kilpailuhenkisyys ja kiinnostus itsensä kehittämiseen ovat X-sukupolvelle tyypillisiä piirteitä.

Sukupolvi X shoppailee pitkälti kivijalassa, mutta pitää myös verkkokaupan helppoudesta ja inspiroituu digikanavissa. He tarttuvat mielellään tunnettuihin ja laadukkaisiin brändeihin.

X-sukupolven ja milleniaalien väliin jää yksi tunnetuimmista mikrosukupolvista. Tällainen joukko ovat xenniaalit, jotka tunnistavat itsestään kummallekin sukupolvelle tyypillisiä piirteitä. Xenniaalit ovat eläneet analogisen lapsuuden ja digitaalisen aikuisuuden.

Milleniaalit, eli noin 22-38-vuotiaat, tunnetaan myös nimellä Y-sukupolvi. Digimaailma tuli heille tutuksi jo varhain: moni milleniaali muistaa lapsuudestaan rätisevän modeemin ja jättikokoiset kännykät. Nyt he luovivat somessa kuin kotonaan ja testaavat ensimmäisten joukossa innovaatioita.

Muutos on aina ollut milleniaalille normi. Sukupolvi suhtautuu edeltäjiään avoimemmin erilaisuuteen ja arvostaa vapautta sekä joustavuutta. Milleniaali on myös multitaskauksen mestari. Ei ihme, että tämä sukupolvi on ihastunut podcasteihin.

Milleniaalit panostavat elämyksiin ja kokemuksiin. He ovat trenditietoisia ja kokeilunhaluisia kuluttajia, joiden sitouttaminen ei ole markkinoijalle helppo tehtävä. Milleniaalit suosivat yrityksiä, jotka jakavat heidän kanssaan saman arvomaailman. Brändit, jotka onnistuvat viestimään ympäristöarvoista ja vastuullisuudesta, voivat voittaa milleniaalin puolelleen.

Social creators, swaippaussukupolvi, zetat. Rakkaalla teinillä on monta nimeä! Sukupolvi Z (1998-2010) on ensimmäinen täysin diginatiivi sukupolvi. Z-sukupolven nuoret ovat kasvaneet tekniikan ympäröimänä, eivätkä eivät tunne maailmaa ennen älypuhelimia ja nettiä.

Zetat eivät halua tulla määritellyksi perinteisiin muotteihin. Diversiteetti on keskeinen arvo, ja heille on tärkeää päästä toteuttamaan itseään.

Sukupolvi Z luottaa enemmän vertaisiinsa kuin markkinoijaan. Valtaosa nuorista on ostanut jotain somevaikuttajan suosituksesta, ja jopa 92 % suosii ystävien käyttämiä brändejä. Lapsuuden perheeltä periytyy seuraaville sukupolville tyypillisesti muutamia brändejä.

Globaalilla Z-sukupolvella on rajaton määrä brändejä ulottuvillaan. Jos tuote ei ole saatavilla netissä, sitä ei ole olemassa.

Kiinnostuksen kohteet voivat sekä yhdistää että erottaa sukupolvia toisistaan. Sukupolvi kuitenkin ohjaa sitä, mistä kanavista ja millaisista sisältömuodoista kohderyhmäsi hakee inspiraatiota ja ideoita ostopäätöstensä tueksi. Autamme A-lehdissä mielellämme, kun mietit, miten voit tehdä vaikutuksen yleisöösi. ? Kysy lisätietoja yhteyshenkilöltäsi tai yritysasiakkaat@a-lehdet.fi tai 050 414 4200. Voit myös jättää yhteydenottopyynnön alla olevalla lomakkeella.

# data[].attributes.attachment_link.title
XYZ - Miten eri sukupolvet eroavat toisistaan?

# data[].attributes.attachment_link.description
Baby boomerit tunnetaan myös suurina ikäluokkina, jotka ovat syntyneet noin 1945-1960. Ahkerat boomerit kilpailivat menestyksestä jo varhain, kun he raivasivat tietään opiskelumaailmaan ja työelämään. Heitä pidetään työkeskeisenä sukupolvena, joka arvostaa vaurautta ja onnistumisia uralla. Moni baby boomer aloitti työelämänsä ilman tietokonetta ja muistaa vielä väritelevision yleistymisen Suomessa.

# data[].attributes.headline
Markus Rapo: Jos vieraskielisiä ei olisi, Suomessa olisi alle 15-vuotiaita vähiten 120 vuoteen

# data[].attributes.subject
Markus Rapo: Jos vieraskielisiä ei olisi, Suomessa olisi alle 15-vuotiaita vähiten 120 vuoteen

# data[].attributes.body
Linkissä on muitakin artikkeleita sukupolvista yms.

# data[].attributes.body
Jokaisen pitäisi asua kerran elämässään kimppa-asunnossa oppiakseen itsestään.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Yhteisasuminen ei sovi suomalaiseen asumisihanteeseen. Kimppakämpässä asuva toimittaja Oona Laine kuitenkin väittää, että jokaisen pitäisi muuttaa kommuuniin vähintään kerran elämässään.

Raahaan putkikassia Helsingin keskustassa ja yritän sukkuloida harppovien kulkijoiden massassa. Ruuhka pistää väsyttämään.

Samassa joku pujahtaa korkean kerrostalon porttikongiin. Kuvittelen hänet avaamassa ovea ahtaaseen asuntoonsa, jossa hän elelee urbaania elämää ja maksaa vuokraa tonnin kuussa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Essee | Helsingissäkin voi asua väljästi ja silti halvalla - Toimittaja säästi rahaa muuttamalla 18 neliöstä 130 neliöön, ja se teki hänet myös onnellisemmaksi

# data[].attributes.attachment_link.description
Yhteisasuminen ei sovi suomalaiseen asumisihanteeseen. Kimppakämpässä asuva toimittaja Oona Laine kuitenkin väittää, että jokaisen pitäisi muuttaa kommuuniin vähintään kerran elämässään. Raahaan putkikassia Helsingin keskustassa ja yritän sukkuloida harppovien kulkijoiden massassa. Ruuhka pistää väsyttämään. Samassa joku pujahtaa korkean kerrostalon porttikongiin. Kuvittelen hänet avaamassa ovea ahtaaseen asuntoonsa, jossa hän elelee urbaania elämää ja maksaa vuokraa tonnin kuussa.

# data[].attributes.headline
Kaunokirjallisuuden voima on valtava (HS 23.4.2021)

# data[].attributes.subject
Kaunokirjallisuuden voima on valtava (HS 23.4.2021)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kirjallisuus auttaa eläytymään erilaisten ihmisten elämän kohtaloihin ja hyväksymään moninaisuutta.

Nyt perjantaina vietetään kansainvälistä, Espanjasta juurensa juontavaa Kirjan ja ruusun päivää, jolloin juhlitaan kirjoja ja lukemista. Katalonialaisen perinteen mukaan naiset antavat miehille kirjoja, ja miehet lahjoittavat naisille ruusuja.

Historia ei siis ole kovin tasa-arvoinen - ainakaan lukemisharrastuksen kannalta.

Ihan kaikkien on tärkeää tarttua kirjaan sen eri muodoissa: painettuun kirjaan, e-kirjaan tai äänikirjaan. Tarinan ja kielen maailmaan pääsylle ei ole koskaan aiemmin ollut näin paljon vaihtoehtoja.

Kaunokirjallisuuden voima on valtava, ja siitä soisi ihan kaikkien pääsevän osaksi. Lukeminen kehittää keskittymiskykyä ja ajattelua, sanavarastoa ja kielen tajua. Kirjallisuus auttaa eläytymään erilaisten ihmisten elämän kohtaloihin ja hyväksymään moninaisuutta. Lukeminen tekee meistä empaattisempia toisiamme kohtaan.

Kun YK:n kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö Unesco julisti vuonna 1995 kansainvälisen Kirjan ja ruusun päivän, julistuksessa sanottiin: "Kirjat ansaitsevat erityisen päivänsä, jolloin niitä juhlitaan vapauden, yhteenkuuluvuuden ja rauhan symboleina."

Kiusaamisen lisääntyminen ja raaistuminen huolettaa jatkuvasti, ja sitä vastaan käydään erilaisin kampanjoin. Lukeminen kannattaisi ehdottomasti valjastaa myös tähän tehtävään. Jokaisella lapsella, nuorella ja aikuisella tulee olla mahdollisuus kehittää taitoaan ymmärtää erilaisten ihmisten tilanteita ja erilaisuutta tarinoiden kautta sekä rakentaa sellaista ajattelukykyä ja sanavarastoa, että omia tunteita kykenee ilmaisemaan rakentavassa vuorovaikutuksessa. Neuvoloissa on opastettava vanhempia lukemisen merkityksestä lapsen kehitykselle, päiväkodeissa ja kouluissa lukemisella on oltava keskeinen asema.

Onneksi kirjahyllyt ovat palaamassa koteihin - toivottavasti kirjatkin. Maailma tarvitsee kirjoja ja lukemista. Hyvää Kirjan ja ruusun päivää!

Sari Hyytiäinen

puheenjohtaja, Äidinkielen opettajain liitto ry

Lukijan mielipiteet ovat HS:n lukijoiden kirjoittamia puheenvuoroja, joita HS:n toimitus valikoi ja toimittaa. Voit jättää mielipidekirjoituksen tai tutustua kirjoitusten periaatteisiin osoitteessa www.hs.fi/kirjoitamielipidekirjoitus/.

# data[].attributes.attachment_link.title
Lukijan mielipide | Kaunokirjallisuuden voima on valtava

# data[].attributes.attachment_link.description
Kirjallisuus auttaa eläytymään erilaisten ihmisten elämän kohtaloihin ja hyväksymään moninaisuutta. Nyt perjantaina vietetään kansainvälistä, Espanjasta juurensa juontavaa Kirjan ja ruusun päivää, jolloin juhlitaan kirjoja ja lukemista. Katalonialaisen perinteen mukaan naiset antavat miehille kirjoja, ja miehet lahjoittavat naisille ruusuja. Historia ei siis ole kovin tasa-arvoinen - ainakaan lukemisharrastuksen kannalta.

# data[].attributes.body
HS 10.5.2021

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kiinalaisen nuoren aikuisen kännykkä piippaa. Sinne saapuu työtehtävä:

Tunnettu bloggari on haukkunut erästä sairaalaa Weibossa eli "Kiinan Twitterissä". Nyt pitäisi kääntää keskustelun suuntaa kommenteissa sairaalalle myönteisemmäksi.

Osa-aikainen työläinen istahtaa läheiseen kahvilaan ja alkaa lähetellä kymmeniltä eri valetileiltään viestejä, kuten "Vaaditkohan nyt liikaa?" ja "Minä sain kyllä hyvää palvelua samassa sairaalassa". Osan kommenteista hän poimii työpaikkansa jatkuvasti laajenevasta kommenttikirjastosta.

Tällainen työnkuva on lukemattomilla kiinalaisilla nettikeskustelun ohjailijoilla. Ainakin luultavasti.

Kiina seuraa, poistaa ja manipuloi kansalaistensa nettikeskusteluja, mutta pyrkii salaamaan toimensa. Ulkomaalaiset tutkijat selvittävät sensuuri- ja trollauskoneiston yksityiskohtia pala palalta.

Kaikki kyllä tietävät, että Kiinaa johtavalle kommunistipuolueelle epämieluisia kommentteja siivotaan pois, mutta Kiina toivoo muun nettiohjailunsa jäävän huomaamatta. Näin omat ja maailman kansalaiset uskoisivat helpommin, että Kiinan nettikeskustelu kertoo kiinalaisten oikeista tunnoista.

Ohjailukoneisto on jättimäinen, Mareike Ohlberg German Marshall Fund -järjestöstä kertoo etähaastattelussa. Hän on tutkinut Kiinan nettivaikuttamista 15 vuotta.

Nettikeskustelun seurannasta, sensuroinnista ja sinne syötettävistä valekommenteista iso osa hoituu jo automaattisesti, mutta Kiina tarvitsee myös paljon ihmiskäsiä ja -silmiä. Tutkijat ovat laskeneet noin 22 miljoonan ihmisen työskentelevän nettiohjailun parissa. Luku on alakanttiin, sillä siihen on ynnätty vain osa toimijoista.

"Kyse on useista kymmenistä miljoonista ihmisistä", Ohlberg sanoo.

He ovat viranomaisia, yksityisten yritysten palkollisia ja isoilta osin myös vapaaehtoisia. Osa istuu toimistoissa kuukausipalkalla virastotyöaikaa, osa luultavasti tekee osa-aikaista freelancer-keikkaa. Vapaaehtoiset puolestaan saavat palveluksistaan jonkinlaista hyötyä tai korvausta, mutta korvaustavasta ei ole varmuutta, Ohlberg kertoo.

Kiina vahtii maansa nettikeskusteluita ainakin kolmella tavalla, jotta se saisi kiinni kaiken epätoivotun keskustelun.

Ensinnäkin kiinalaiset blogialustat ja somekanavat, kuten Weibo ja Wechat, sensuroivat kiellettyjä tai kielletyltä tuntuvia postauksia itse.

Konesensuuriin taipuvia sanoja on paljon. Osa ilmauksista on kielletty jatkuvasti, kuten "demokratia" ja "oppositio". Jotkut sanat ovat hetken pannassa: kun Kiina muutti lakejaan niin, että Kiinan johtaja Xi Jinping voi pysyä vallassa vaikka loppuelämänsä, kiellettiin joksikin aikaa sanat "keisarini" ja "elinikäinen kontrolli".

Monimutkaisempaa kritiikkiä poistamaan vaaditaan yhä ihmisen herpaantumatonta huomiota, samoin siveettömän aineiston poistossa pitää valvojien olla silmä tarkkana. Professori Heikki Luostarinen kertoo kirjassaan Kiinan median suuri harppaus , että bikinikuvat rannalta ovat netissä sallittuja, mutta bikinikuvat makuuhuoneesta eivät.

Ei ole varmaa, kuinka tarkat ohjeet viranomaiset antavat sensuuriin Weibon kaltaisille yrityksille. Olhberg kertoo, että alustojen välillä on ainakin aiemmin ollut eroja sensuuriherkkyydessä. Kiinan kiristyneessä ilmapiirissä yritykset halunnevat pelata nyt varman päälle.

Sensuuri myös kehittyy. Tätä nykyä kommentoija itse voi nähdä kommenttinsa olevan muka julki, vaikka se ei näkyisi kellekään muulle.

Toiseksi keskusteluja sensuroi valtion internet-virasto. Se on koko kiinalaisen internetin säätelijä ja sensuroija ja ohjaustoimien pomo. On luultavaa, että sensuroinnin lisäksi virasto ohjailee myös kampanjoita, joissa saatetaan esimerkiksi yllyttää nettikansaa jonkun yrityksen tai valtion haukkumiseen.

Kolmanneksi nettikeskusteluita seuraavat sangen itsenäisesti maakunnat, eri viranomaisten propagandaosastot, oikeusistuimet ja jopa sairaalat. Ohlbergin tutkimuksen mukaan esimerkiksi Kunmingin kaupungin verovirasto, Lanzhoun kaupungin liikennepoliisi ja pekingiläinen puutarhanäyttelyjä järjestävä viranomainen pyrkivät hallitsemaan niistä käytävää julkista keskustelua.

Viranomaiset haluavat myös tietää ajoissa, jos johonkin niiden vastuulla olevaan asiaan uhkaa syntyä ongelmia.

Virastoilla on omiakin työntekijöitä seurantaan ja trollaamiseen, mutta yhä enemmän ne ostavat palveluita yksityisiltä yrityksiltä. Nämä tarjoavat automaattista seurantaa ja käsipareja osallistumaan valetileiltä keskustelujen ohjaamiseen viranomaisten haluamaan suuntaan. Ne ovat siis ulkoistettuja seurantakeskuksia ja trollitehtaita.

Esimerkiksi Tiibetin alueen korkein oikeus halusi ostaa itselleen palvelun, joka valvoo 30 000:ta nettisivua, 3 000:ta keskustelupalstaa ja 1 000:ta verkkolehteä ja analysoi somekeskustelua salamannopeasti.

Viranomaiset eivät ilmeisesti vielä juurikaan jaa tietojaan toisilleen - ja mitä sairaala poliisista käytävällä keskustelulla tekisikään?

Miten suuri osa Kiinan netissä julkaistuista kommenteista on aitoja ja miten suuri osa tulee valtioon sidoksissa olevilta tahoilta? Ohlbergin mukaan sitä on mahdoton sanoa.

Jos vihainen, jollain tavoin Kiinan kansalliseen ylpeyteen liittyvä keskustelu ryöpsähtää yhtäkkiä valloilleen ja yhtä yhtäkkiä päättyy, on erityisen suuri syy epäillä viranomaisten suurta ohjailua.

"Oletukseni on, että luultavasti viranomaiset potkaisivat keskustelun käyntiin. En voi todistaa sitä, mutta sellainen olisi koneistolle helppo tehtävä."

Se kun pystyy sekä aloittamaan, ryöpsäyttämään että lopettamaan keskustelut nopeasti.

Tämä on hyvä muistaa, kun Kiinan nettikansalaiset näyttävät yhtäkkiä tuohtuvan joukolla vaikkapa länsimaisille yrityksille. Kiina voi käyttää nettikeskustelua aseenaan.

Lue lisää: Kiinan kommunistinen puolue ja kiinalaiset kuluttajat ovat yhdessä massiivinen voima

Puolue myös tarvitsee nettikeskustelua, Ohlberg sanoo.

"Se haluaa tietää, mitä ihmisten mielissä pyörii, mistä he ovat huolissaan. Siihenkin tietoon halutaan pääsy - ennen kuin se poistetaan."

Sensuroiduistakin kommenteista on siis hyötyä Kiinan vallanpitäjille.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kiina | Kiinassa nettisensuuria hoitavat koneiden lisäksi kymmenet miljoonat ihmiset - jopa yksittäisillä oikeusistuimilla ja sairaaloilla on omia trollitehtaita

# data[].attributes.attachment_link.description
Kiinalaisen nuoren aikuisen kännykkä piippaa. Sinne saapuu työtehtävä: Tunnettu bloggari on haukkunut erästä sairaalaa Weibossa eli "Kiinan Twitterissä". Nyt pitäisi kääntää keskustelun suuntaa kommenteissa sairaalalle myönteisemmäksi. Osa-aikainen työläinen istahtaa läheiseen kahvilaan ja alkaa lähetellä kymmeniltä eri valetileiltään viestejä, kuten "Vaaditkohan nyt liikaa?" ja "Minä sain kyllä hyvää palvelua samassa sairaalassa".

# data[].attributes.headline
Hämäräperäinen markkinointiyritys yritti tarjota tubettajille rahaa valheellisen rokotetiedon levittämisestä Ranskassa ja Saksassa 

# data[].attributes.subject
Hämäräperäinen markkinointiyritys yritti tarjota tubettajille rahaa valheellisen rokotetiedon levittämisestä Ranskassa ja Saksassa 

# data[].attributes.body
(HS 26.7.2021)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Yritys pyysi tubettajia markkinoimaan seuraajilleen tietoa, jonka mukaan Pfizerin koronarokotteen saaneiden kuolleisuus olisi lähes kolminkertainen verrattuna Astra Zenecan rokotteen saaneisiin.

Sosiaalisen mediaan erikoistunut markkinointiyhtiö Fazze on tarjonnut Youtubessa toimiville vaikuttajille eli tubettajille rahaa valheellisen koronavirukseen liittyvän tiedon levittämisestä.

Tubettajiin on otettu yhteyttä ainakin Ranskassa ja Saksassa. Kaksi tarjouksen saanutta tubettajaa päätti selvittää asiaa pidemmälle.

Tarjous paljastui, kun yksi yhteydenoton saaneista tubettajista, saksalainen Mirko Drotschmann, kertoi tarjouksesta julkisesti. Drotschmannilla on 1,5 miljoonaa seuraajaa Youtubessa.

"Se alkoi yhdestä sähköpostista", Drotschmann kertoi Britannian yleisradioyhtiölle BBC:lle.

Fazze pyysi Youtube-tähteä markkinoimaan seuraajilleen "vuotanutta uutta tietoa, jonka mukaan Pfizer-koronarokotteen saaneiden kuolleisuus olisi lähes kolminkertainen verrattuna Astra Zeneca -rokotteen saaneisiin".

Väite rokotteiden erosta on valheellinen.

Pian Drotschmann sai selville, että häntä käytännössä pyydettiin levittämään seuraajilleen disinformaatiota, joka voisi heikentää kansan luottamusta rokotteiden turvallisuuteen.

Lue lisää: Outo yhtiö yritti ostaa somevaikuttajat valehtelemaan Pfizerin koronarokotteesta, epäillään Venäjän kampanjaksi

Myös ranskalainen tiedevideoihin keskittyvä tubettaja Léo Grasset kertoo saaneensa samanlaisen tarjouksen. Hänelle oli tarjottu 2 000 euroa palkkioksi kampanjaan osallistumisesta. Yritys ei suostunut kertomaan, kenen pyynnöstä se toimi.

Grasset ja Drotschmann päättivät yrittää selvittää lisää erikoisen tarjouksen takana olevasta tahosta. He vastasivat tahoillaan pyyntöön ja esittävät olevansa kiinnostuneita.

Vastaukseksi he saivat yksityiskohtaiset ohjeet videon tekemiseen. Englanninkielisissä ohjeissa pyydettiin vaikuttajia "käyttäytymään niin kuin olisit intohimoinen ja kiinnostunut aiheesta".

Lisäksi ohjeissa kiellettiin mainitsemasta, että video on sponsoroitu. Katsojan tuli saada videosta sellainen kuva, että tubettaja haluaa itse neuvoa katsojiaan.

Fazze antoi väitteensä lähteeksi ranskalaislehti Le Monden artikkelin, joka koski Euroopan lääkevirastolta vuotanutta dataa. Artikkeli itsessään oli todellinen, mutta siinä ei puhuttu mitään rokotteisiin liittyvistä kuolemista.

Kuolinluvut, joita vaikuttajia pyydettiin esittelemään, oli kerätty useista lähteistä ja irrotettu alkuperäisestä kontekstista. Taulukossa esitetyissä maissa Pfizer-rokotteen saaneita oli todellakin kuollut enemmän.

Näissä maissa kyseistä rokotetta oli kuitenkin käytetty paljon enemmän. Taulukosta ei käynyt ilmi, mihin ihmiset olivat kuolleet. Se että, kuolee rokotteen saamisen jälkeen, ei tarkoita, että syy olisi rokotteessa.

Grasset ja Drotschmann paljastivat Fazzen kampanjan Twitterissä toukokuussa. Heidän paljastuksensa jälkeen ainakin neljä vaikuttajaa Ranskassa ja Saksassa on kertonut samanlaisesta yhteydenotosta.

Yhdysvaltalaislehti The New York Times kertoi toukokuussa, että pian Grassetin Twitterissä tekemän paljastuksen jälkeen Fazzen työntekijöiden profiilit katosivat LinkedIn-palvelusta.

Lisäksi yrityksen Facebook-sivu tyhjennettiin ja Instagarm-tili muutettiin yksityiseksi.

BBC yritti tavoittaa Fazzea sähköpostilla. Viestit palautuivat suoraan takaisin lähettäjälle Adnow-nimisen yrityksen verkkotunnukselta.

Adnow on markkinointiyritys, jonka osa Fazze on. Adnow on rekisteröity Britanniaan ja Venäjälle.

BBC yritti niin ikään tavoittaa Adnow'ta useaan kertaan tuloksetta sekä sähköpostitse että puhelimitse. Lopulta BBC sai kiinni yhden Adnow'n johtohahmoista, Ewan Tolladayn. Hän ei kuitenkaan osannut sanoa juuri mitään Fazzen toiminnasta.

Yritys on kuitenkin Tolladayn mukaan sulkenut Fazzen toiminnan, kun kampanja tuli median kautta Adnow'n tietoon.

Fazzelta kampanjan ostanutta tahoa ei edelleenkään tiedetä.

Nyt sekä Ranskan että Saksan viranomaiset ovat aloittaneet tutkinnan Fazzen toiminnasta. Valheellisen koronavirukseen liittyvän tiedon jakaminen on näissä maissa laissa kielletty.

Saksassa on myös noussut esiin epäilyjä, joiden mukaan Venäjä on osallinen Fazzen kampanjassa. Epäilyjen tueksi ei kuitenkaan ole vielä mitään varmaa tietoa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Koronavirus | Hämäräperäinen markkinointiyritys yritti tarjota tubettajille rahaa valheellisen rokotetiedon levittämisestä Ranskassa ja Saksassa

# data[].attributes.attachment_link.description
Yritys pyysi tubettajia markkinoimaan seuraajilleen tietoa, jonka mukaan Pfizerin korona­rokotteen saaneiden kuolleisuus olisi lähes kolmin­kertainen verrattuna Astra Zenecan rokotteen saaneisiin. Sosiaalisen mediaan erikoistunut markkinointi­yhtiö Fazze on tarjonnut Youtubessa toimiville vaikuttajille eli tubettajille rahaa valheellisen korona­virukseen liittyvän tiedon levittämisestä. Tubettajiin on otettu yhteyttä ainakin Ranskassa ja Saksassa. Kaksi tarjouksen saanutta tubettajaa päätti selvittää asiaa pidemmälle.

# data[].attributes.body
(Yle 22.2.2021)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kun yhteisön tuki vähenee, tehtävien hoitamisesta voi tulla vaikeampaa. Prokrastinoija ei saa aloitetuksi ja kokee siitä stressiä - ja nyt siitä kärsii useampi kuin aiemmin.

Stressi ja kuormitus lisäävät prokrastinoinnin mahdollisuutta, uskoo psykologi Elina Marttinen. Kuva: Hannah Wei/Unsplash.com

Ryhdytkö siivoamaan, kun pitäisi aloittaa suuritöinen tehtävä? Harhaudutko somen maailmaan, ihan vain hetkeksi ja huomaat, ettet taaskaan saanut aikaiseksi?

Prokrastinoija lykkää asioita, ei saa aloitetuksi tai tehdyksi, ja kokee tilanteen stressaavaksi, jopa ahdistavaksi.

Varsinkin opiskelumaailmassa prokrastinointi on lisääntynyt etäopiskeluun siirtymisen myötä, sanoo opiskelijoiden mielenterveyttä edistävän Nyyti ry:n psykologi Elina Marttinen.

- Prokrastinaatio tulee helpommaksi, kun pitää itseohjautua ja arjessa pärjäillä ilman opiskeluyhteisön tuomaa tukea ja säntillisyyttä.

Ongelma ei ole kuitenkaan vain opiskelijoiden. Kun etäily - niin opiskeluissa kuin työpaikoilla - lisääntyy, tekemisestä puuttuu rakenteita, välitavoitteita, palautetta ja yhteisön tukea. Tämä altistaa prokrastinaatiolle, sanoo psykologien tohtori Tapani Riekki.

Prokrastinaatio on jo tovi sitten epävirallisesti suomennettu vitkutteluksi, mutta termi antaa Riekin mukaan siitä hieman leimallisen kuvan, sillä kyse on mielen sisäisesti kamppailusta itsensä kanssa - ei laiskuudesta tai tahdonalaisesta viivyttelystä.

Prokrastinointi on tyypillistä varsinkin tilanteissa, joihin liittyy epävarmuutta tai haasteita. Tyypillisesti prokrastinoimme laajoja aihekokonaisuuksia, joista on vaikea saada kiinni tai niihin liittyy negatiivisia tunteita, Riekki sanoo. Kukapa meistä ei olisi prokrastinoinut esimerkiksi vaikean puhelun soittamista?

Tässä jutussa käsitellään sekä opiskelijoiden että etätyöläisten prokrastinointia. Etätyöläinen, rullaa alaspäin ja löydät työyhteisöjä koskevan kohdan.

Opiskelija, lue tämä

Etäopiskeluaika on ollut monella opiskelijalle kuormittavaa: esimerkiksi Helsingin yliopiston opiskelijoille tehdyssä kyselyssä nousi esille uupuminen ja opiskeluinnostuksen lasku.

Psykologi Elina Marttinen uskoo, että kuormitus, stressi ja pahoinvointi itsessään aiheuttavat prokrastinointia, mikä taas lisää pahaa oloa. Moni opiskelija onkin tällä kehällä, ja monen on vaikea saada opiskeluistaan otetta, Marttinen sanoo.

Marttinen uskoo, että olosuhteet laittavat nyt monet prokrastinoimaan: etäluennot saattavat laskea vireystilaa ja motivaatiota on vaikea löytää, vaikka ala itsessään innostaisi ja tuntuisi tärkeältä.

Silloin saattaa ajautua tekemään sijaistoimintoja, pelaamaan tai siivoamaan, joka taas pahentaa omaa oloa.

- Siitä tulee kerrannaisvaikutuksena se olo, etten saa mitään tehtyä. Omat ajatukset sitten boostaavat sitä huonoa fiilistä.

Psykologian tohtori Tapani Riekki kuvaa prokrastinaatiota mielen sisäiseksi kyvyttömyydeksi ja itsesääntelyn hankaluudeksi.

Hän uskoo, että opiskelijat joutuvat nykypäivänä olemaan itseohjautuvampia ja johtamaan itseään aivan toisella tavalla kuin ennen. Haastetaso on noussut ja opiskelijat ovat yhä enemmän vastuussa itsestään.

Opiskelijan kannattaa muistaa, ettei prokrastinaatio ole laiskuutta. Me kaikki prokrastinoimme joskus, sanoo psykologian tohtori Riekki.

- Laiskaa ihmistä ei haittaa, että hän ei tee, mutta prokrastinoija ahdistuu siitä, ettei saa tehtyä, hän kiteyttää.
Mikä avuksi?
Se, että saa tehtyä edes hiukan, usein auttaa oloa ja siksi työtehtäviä kannattaisikin tehdä pienissä paloissa. Marttinen neuvoo, että kännyköihin saa myös erilaisia appeja, joiden avulla saa esimerkiksi kellotettua itselleen juuri sopivan kokoisia tavoitteita.

Tapani Riekki neuvoo, että pienistäkin aikaansaannoksista kannattaa palkita itsensä. Aloittamisen kynnys kannattaa asettaa mahdollisimman pieneksi, ja tarkkailla edistymistään vaikkapa ystävän tai opettajan kanssa yhdessä.

Elina Marttista huolettaa se, että prokrastinaatio sysätään yksilön vastuulle, vaikka myös yhteisöjen pitäisi tarttua ongelmaan ja luoda yhteisöllisiä hetkiä, joilla prokrastinaatiota voidaan vähentää.

Hän kertoo esimerkin omalta työpaikaltaan: he pistävät toisinaan pystyyn etäkokouksen, jossa kaikki ensin kertovat, mitä tekevät. Sitten työskennellään tunti, jonka jälkeen käydä aikaansaannos läpi. Esimerkiksi tällainen sosiaalinen paine saattaa auttaa prokrastinoijaa.

Monelle ongelma on juuri opiskelukavereiden seuran ja sosiaalisen paineen puute. Siksi yhdessä tekeminen, vaikka videopuhelun välityksellä, voisi tuoda helpotusta.

Etätyöläinen, lue tämä

Kun osa suomalaisista siirtyi etätyöhön viime keväänä, monelle aika oli tuottavaa, uutta ja ihmeellistä.

Nyt tutkimuksissa alkaa kuitenkin näkyä myös etätyön varjopuoli: työn imu on laskenut koronaa edeltävälle tasolle (siirryt toiseen palveluun) ja työuupumusoireilu on lievästi lisääntynyt. Työn imun laskuun liittyy myös prokrastinaation mahdollisuus, sanoo psykologian tohtori Tapani Riekki.

Riekki pitää ongelmallisena sitä, että työpaikoilla on alkuhuuman jälkeen luovuttu esimerkiksi verkkokahvihetkistä tai muista, verkossa tapahtuvista, turhina pidetyistä ajanvietteistä. Moni on luopunut niistä kiireeseen vedoten, mutta Riekki näkee, että ne olisivat kuitenkin yhteisön kannalta tärkeitä. Yhteisöltä työntekijä taas saa palautetta, tukea ja merkitystä työlleen.

- Jollain tavalla pitäisi löytää tärkeitä, työhön kytkeytyviä asioita, jotka saavat ihmiset priorisoimaan tällaisia tapaamisia ja tehdä niistä sen verran löysiä, että on mahdollisuus käydä mielenkiintoisia ja energisoivia keskusteluja. Samalla voi saada epäsuorasti palautetta ja merkityksen kokemusta.

Prokrastinointi on tyypillistä Riekin mukaan varsinkin tieteen ja taiteen aloilla. Yrityksissä prokrastinoinnille jää kenties vähemmän aikaa, sillä aikarajat ovat tiukemmat.

- Me kaikki prokrastinoimme joitakin asioita. Kaikki tietävät, että pitäisi syödä, liikkua ja nukkua hyvin ja viettää aikaa läheisten kanssa. Kuinka moni saa oikeasti niin tehtyä? Ihmisen tahdonvapaus ei ole ihan niin yksinkertainen, että tekee vaan ja se olisi täysin tahdosta kiinni.

Tapani Riekki puhuu tarkoituksella prokrastinaatiosta, ei vitkuttelusta. Vitkuttelulla on hänen mukaansa leima: aivan kuin se olisi jotakin tahallista, vaikka prokrastinoinnissa on kyse nimenomaan itsesääntelyyn hankaluudesta.

- Se kertoo kulttuurillisesta suhtautumisesta, ettei sille ole suomenkielistä termiä. Eihän luterilaiseen työmoraaliin mikään prokrastinointi kuulu, Riekki kuittaa.

Itsensä johtamisen taitoja voi kuitenkin harjoitella: miten johtaa omaa päiväänsä, asettaa tavoitteita ja pitää niistä kiinni. Riekin mukaan myös prokrastinointi vähenisi, jos kynnys vuorovaikutukseen saataisiin matalammaksi työyhteisöissä.

Hänen mukaansa tärkeä kysymys kuuluukin, miten saadaan edes korvikemuodossa siirrettyä digitaaliseen ympäristöön niitä asioita, jotka aikaisemmin ovat poistaneet prokrastinointia.

Työyhteisöissä pitäisi hänen mukaansa keskittyä nyt rakenteiden ja vuorovaikutuksen rakentamiseen, jotta työn merkitys säilyy.

- Se on haaste. Melkoinen ihmiskoe.
Voit keskustella aiheesta alla. Lue seuraavaksi: Aiju Salmisen sarjakuvakolumni: Näin käy, kun deadline lähestyy Apatiaa ja motivaatio nollissa? Opiskelijoista huolestuttavan moni kokee nyt uupumusta - älä syyllistä itseäsi ja 3 muuta neuvoa kadonneen motivaation varalle Onko tehtäviin tarttuminen vaikeaa? Madalla aloittamisen kynnystä näillä keinoilla Yliopisto-opiskelijan pitäisi työskennellä 12 tuntia päivässä, laski Minna Majaniemi - "Heräsin kuudelta opiskelemaan ja lopetin illalla seitsemältä"

# data[].attributes.attachment_link.title
Oletko sinäkin prokrastinoija? Prokrastinaatio eli vitkuttelu on varsinkin korona-ajan ongelma - laiskuuteen sitä ei pidä sekoittaa

# data[].attributes.attachment_link.description
Kun yhteisön tuki vähenee, tehtävien hoitamisesta voi tulla vaikeampaa. Prokrastinoija ei saa aloitetuksi ja kokee siitä stressiä - ja nyt siitä kärsii useampi kuin aiemmin. Ryhdytkö siivoamaan, kun pitäisi aloittaa suuritöinen tehtävä? Harhaudutko somen maailmaan, ihan vain hetkeksi ja huomaat, ettet taaskaan saanut aikaiseksi?

# data[].attributes.attachment_link.description
Ylen uutiset aiheesta "Kolumnit" nopeasti ja luotettavasti.

# data[].attributes.body
Kuulen lähes päivittäin epäilyjä siitä, olenko oikea lääkäri (HS 9.9.2021)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Olen toiminut Suomessa lääkärinä 30 vuotta. Olen rakentanut koko elämäni Suomeen ja asunut täällä pidempään kuin synnyinmaassani. Vieläkään minua ei nähdä suomalaisena.

Helsingin Sanomissa on kirjoitettu työperäisestä maahanmuutosta ja pohdittu syitä siihen, miksei Suomi houkuttele maana eri alojen ammattilaisia. Suomessa on turvallista elää, hyvä sosiaaliturva, opiskelu on ilmaista ja korruptio vähäistä. Yli 30 vuotta Suomessa ulkomaalaistaustaisena eläneenä en väitä tietäväni syitä Suomen vetovoimaisuuden puuttumiseen, mutta voin esittää arvailuja.

Vuosia sitten suomalainen tuttuni kysyi, olenko käynyt savusaunassa. Kun totesin, etten ollut, katsoi mies minua tyrmistyneenä ja totesi, että "eikö nyt olisi jo aika sopeutua Suomen tapoihin". Kysyin puolestani tutultani hänen mielipidettään Selim Palmgrenin ja Erkki Melartinin sävellyksistä. Hämmästyin, kun mies ei tiennyt, keitä he ovat.

Suomalainen vaimoni ei ole koskaan käynyt savusaunassa. Miksei kukaan vaadi häntä sopeutumaan suomalaisiin tapoihin?

Hyvin usein julkisuudessa puhutaan suomalaisten menestymisestä ulkomailla. Voisiko kyse olla poikkeuksellisten kykyjen sijaan siitä, että ulkomailla suomalaisiin suhtaudutaan avoimin mielin mielenkiintoisina ihmisinä, ei ulkomaalaisina?

Edelleen, yli 30 vuotta Suomessa lääkärinä toimineena saan kuulla lähes päivittäin potilaiden epäilyjä siitä, olenko oikea lääkäri. Jokin aika sitten seisoin kauppajonossa kahden metrin turvaväliä noudattaen. Tästä huolimatta edessäni seisova huusi: "Mene perkele sinne, mistä olet tullutkin!" En voi edes sanoin kuvailla, kuinka loukkaavalta tuntuu, että yli 30 vuotta ei ole riittävä aika näkemään suomalaista suomalaisena. Pelkäänpä, että tasa-arvo jää Suomessa kohdallani saavuttamatta.

Sopeutuminen on monimutkainen prosessi, joka vaatii ymmärrystä ja sitoutumista puolin ja toisin. Suomessa on tuhansia ulkomaalaisia, jotka eivät kymmeniä vuosia Suomessa asuessaan ole oppineet suomen kieltä. Syy ei ole ainoastaan ulkomaalaisissa itsessään. Yhteiskunta, joka sulkee ulkomaalaiset ulos, saa aikaan vähitellen sen, että ulkomaalaisten on helpompi hyväksyä kohtalonsa kuin taistella vahvoja ennakkoluuloja vastaan.

Voisimmeko kenties ottaa oppia 400-luvulla eläneeltä armenialaiselta historioitsijalta, Movses Khorenatsilta, joka totesi olevansa ylpeä siitä, että armenialainen kulttuuri on saanut muotonsa imemällä vaikutteita useista eri kulttuureista?

Keskustelin Ranskassa asuvan armenialaisen sukulaiseni kanssa, ja hän mainitsi keskustelun lomassa ohimennen "me ranskalaiset". Hämmennyin ja kysyin, tunsiko mies tosiaan olevansa ranskalainen. Hän vastasi ylpeydellä: "Kyllä, tietenkin!"

Jäin miettimään, miksi suomalainen identiteetti on jäänyt omalta osaltani saavuttamatta, vaikka olen rakentanut koko elämäni Suomeen ja asunut täällä pidempään kuin synnyinmaassani. Olen tullut siihen lopputulokseen, että olen tehnyt kaikkeni Suomen ja suomalaisten eteen. En pysty sanomaan "me suomalaiset" niin kauan kuin suomalaiset eivät ole valmiita sitä kuulemaan.

Ei ole yhtä tapaa olla suomalainen. Meitä on moneksi.
Julkaisemme kirjoituksen poikkeuksellisesti nimimerkillä.
Lukijan mielipiteet ovat HS:n lukijoiden kirjoittamia puheenvuoroja, jotka HS:n toimitus on valinnut ja toimittanut. Voit jättää mielipidekirjoituksen tai tutustua kirjoitusten periaatteisiin osoitteessa www.hs.fi/kirjoitamielipidekirjoitus/.

# data[].attributes.attachment_link.title
Lukijan mielipide | Lähes päivittäin saan kuulla potilaiden epäilyjä siitä, olenko oikea lääkäri

# data[].attributes.attachment_link.description
Olen toiminut Suomessa lääkärinä 30 vuotta. Olen rakentanut koko elämäni Suomeen ja asunut täällä pidempään kuin synnyinmaassani. Vieläkään minua ei nähdä suomalaisena. Helsingin Sanomissa on kirjoitettu työperäisestä maahanmuutosta ja pohdittu syitä siihen, miksei Suomi houkuttele maana eri alojen ammattilaisia. Suomessa on turvallista elää, hyvä sosiaaliturva, opiskelu on ilmaista ja korruptio vähäistä.

# data[].attributes.body
Jakso kolmen YouTubettajan pitämästä podcastista jossa he puhuvat mistä tahansa aiheista! Koin mainostukseen liittyvän jakson sopivaksi koska mainostus on valtava osa nykyihmisen elämää. (Englanniksi)