# data[].attributes.body
To zgodbo mi je povedal moj dedek Štefan.

# data[].attributes.body
To zgodbo mi je povedala moja babica. Manca B., 6. a

# data[].attributes.attachment_link.title
KAKO STA SE SPOZNALA MOJA BABICA IN DEDEK

# data[].attributes.body
Zgodovina moje družine

# data[].attributes.body
To zgodbo mi je povedala moja mama.

# data[].attributes.body
Leseni Plug

# data[].attributes.body
Mark Ribnikar

# data[].attributes.body
"SAMO ENKRAT V ŽIVLJENJU SEM BILA DRUŽICA"

# data[].attributes.body
Zanimiv drobec moje družinske zgodovine

# data[].attributes.body
Opisal vam bom dogodek, o katerem mi je pripovedovala mamičina teta Jožica. Zgodil se je septembra leta 1942. Takrat je imela teta 16 let. Živela je v Novakih, to je majhen zaselek blizu Golnika, ki je danes znan po bolnici za pljučne bolezni. Tisti dan jo je njena mama poslala v trgovino v Duplje. V trgovino se je odpravila peš po poti, ki je peljala skozi Udin boršt. To je veliko gozdno območje, ki danes zavzema skoraj ves prostor med cestama Kranj - Golnik na vzhodu in staro cesto Kranj - Tržič na zahodu ter med avtocesto na jugu, severno stran pa zapirata Kriška in Zaloška gora.

Ko je teta Jožica odhajala v trgovino, je bilo še vse mirno. Že čez slabo uro, ko je nad vasjo Duplje prišla iz gozda, pa so jo ustavili nemški vojaki. Spraševali so jo kako ji je ime, od kot prihaja in kam je namenjena. Odgovorila jim je ter povedala tudi, da jo je mama poslala v trgovino. S seboj je imel košaro, denar ter posebne bone, ki so jim takrat rekli »karte«, brez katerih v trgovini nisi mogel kupiti ničesar. Za nekaj ur so jo zaprli v neko klet. K sreči so jo še isti dan izpustili. Naročili so ji, naj se domov vrne po cesti in ne po poti čez gozd. Ko se je vrnila domov, je bilo tudi tam veliko nemških vojakov. Izvedela je, da je nemška vojska v celoti obkolila Udin boršt. To so storili zaradi tega, ker so se v gozdu zadrževali partizani. Teta Jožica se je šele kasneje zavedela kakšno srečo je imela, da niso ustrelili tudi nje.

S pomočjo  interneta sem našel podatke, da so se 14. septembra 1942 v Udin boršt zatekli partizani. Nemška vojska je gozd v celoti obkolila ter  15. septembra 1942 v spopadih uničili II. bataljon Kokrškega odreda.

# data[].attributes.headline
Dedijeva zgodbica iz otroštva. Adam Adamič

# data[].attributes.subject
Dedijeva zgodbica iz otroštva. Adam Adamič

# data[].attributes.body
Zgodba je iz časa, ko je bil dedi star 6-7 let(to je bilo pred 80 leti okrog leta 1940). Takrat otroci niso imeli igrač, kot jih imamo zdaj, zato so si otroci izdelali vozičke iz lesa. Ko so bili pri enem od prijateljev so se z vozički vozili po hribu navzdol, a moj dedi se je hotel po važiti in je šel po najbolj strmem hribu. Voziček se je prevrnil in se je z glavo zaletel v velik kamen. Iz glave mu je zelo tekla kri, vendar ni šel k zdravniku, ker ga takrat na vaseh  ni bilo. Zato so mu priskočili na pomoč njegovi bližnji. Zavili so mu glavo v brisačo in namazali jod in rano prekrili z vato. Ta brazgotina se mu pozna še danes. On je moj dedi jaz pa njegov vnuk.  Velikokrat ga obiskujemo(enkrat na mesec).

# data[].attributes.body
Povedal bi vam prigodo, ki se je zgodila mojemu pra dedku ...

Opisal vam bom našo staro hišo, v kateri je življenje potekalo precej drugače ...

Moji babici se je med vojno zgodilo tole:

Črno-bela fotografija, ki jo vidite, je bila posneta leta ... Prikazuje ... Dogodka se je udeležil tudi moj ata ...