# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Please click here if you are not redirected within a few seconds.

Little Entente (Малая Антанта)

The Little Entente was an alliance formed in 1920 and 1921 by Czechoslovakia, Romania and the Kingdom of Serbs, Croats and Slovenes with the purpose of common defense against Hungarian revanchism and the prospect of a Habsburg restoration. France... Wikipedia

Aug 19, 2019 · Little Entente/Мала Антанта/ Malá Dohoda/Mica Antantă. 919 views919 views. * Aug 19, 2019. 39 0 ...Duration: 5:42 Posted: Aug 19, 2019

Loudoun County, Virginia - From your Internet address - Learn more

# data[].attributes.attachment_link.description
Please click here if you are not redirected within a few seconds. Little Entente (Малая Антанта) The Little Entente was an alliance formed in 1920 and 1921 by Czechoslovakia, Romania and the Kingdom of Serbs, Croats and Slovenes with the purpose of common defense against Hungarian revanchism and the prospect of a Habsburg restoration.

# data[].attributes.headline
Мала    Антанта

# data[].attributes.body
Мала    Антанта

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
завантажити презентацію угорщина в 1920-1930-ті роки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
презентація на тему угорщина в 1920-1930-ті роки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
презентація з всесвітнії історії угорщина в 1920-1930-ті роки

# data[].attributes.attachment_link.title
Угорщина в 1920-1930-ті роки

# data[].attributes.attachment_link.description
Презентация на тему Угорщина в 1920-1930-ті роки до уроку з всесвітнії історії

# data[].attributes.attachment_link.title
румунія після першої світової війни карта - Google Search

# data[].attributes.attachment_link.description
антанта болгарія західноукраїнські землі складі польщі західноукраїнських земель romania буковині буковина чехословаччини польща

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1. СТАНОВИЩЕ РУМУНІЇ ПІСЛЯ першої світової війни

2. У Першу світову війну 1914-18 рр. Румунія вступила у серпні 1916 на боці Антанти. Однак уже у листопаді три чверті території

Лише перекидання на Румунський
фронт півмільйонної російської
армії дало змогу зупинити наступ і
затримати деградацію румунської
армії.

3. Війна заподіяла Румунії збитки у 31 млрд золотих лей, 800 тис. чоловік (10% населення) загинуло. В країні різко загострилася

4. У пошуках виходу із становища, що склалося, румунський уряд вирішив піти на укладання 9 грудня 1917 р. угоди з Німеччиною та

5. Зміни території Румунії в XX столітті

6. Бухарестський мир ще більше загострив внутрішньополітичне становище в країні.Окупанти піддали Румунію методичному

7. В листопаді 1918 р. Австро-Угорщина й Німеччина капітулювали, підписавши перемир'я з країнами Антанти. За цих умов румунський

8. Внаслідок приєднань, а також анексій територія Румунії на кінець 1918 р. збільшилася з 137 903 до 294 967 кв. км, а населення -

9. 1923Р.-ПРИЙНЯТТЯ РУМУНСЬКОЇ КОНСТИТУЦІЇ

10. Реформи румунії

Економіка
Фінансова реформа;
Аграрна реформа;
Політика
Виборча реформа:
загальне голосування;
закон про вибори;
конституція 1923р.

Законодавство(Закон про засади й
оргнізацію судової системи);
Церква(закон про діяльність
Румунської православної церкви);
Адміністративний
устрій;
Закон про адміністративний
устрій;
Освіта;
Закон про початкове навчання.

# data[].attributes.attachment_link.title
Становище Румунії після Першої світової війни - online presentation

# data[].attributes.attachment_link.description
Лише перекидання на Румунський фронт півмільйонної російської армії дало змогу зупинити наступ і затримати деградацію румунської армії. Економіка Фінансова реформа; Аграрна реформа; Політика Виборча реформа: загальне голосування; закон про вибори; конституція 1923р. Законодавство(Закон про засади й оргнізацію судової системи); Церква(закон про діяльність Румунської православної церкви); Адміністративний устрій; Закон про адміністративний устрій; Освіта; Закон про початкове навчання.

# data[].attributes.attachment_link.title
угорщина після першої світової війни - Google Search

# data[].attributes.attachment_link.description
троїстого союзу карта віденський арбитраж румунія австро австро угорської імперії перша світова першій світовій віденського арбітражу воюючих

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
регент Королівства Угорщина

Мі́клош Го́рті ( угор. Horthy Miklós ; 18 червня 1868, Кендереш, комітат Сольнок - 9 лютого 1957, Ештуріл, Португалія) - регент Королівства Угорщина (1920-1944), контр-адмірал австро-угорського флоту ( 1918).

Нащадок кальвіністської дворянської родини з північної Трансільванії. У 14 років вступив до військово-морської академії у Фіуме (Рієці), багато років служби присвятив імператорському та королівському флоту.

1909- 1914 роки - морський ад'ютант імператора Франца-Йосифа I.

Під час Першої світової війни 1914- 1918 років брав участь у бойових діях, виявив себе здібним командиром у війні в Адріатиці.

14 травня 1917 р. командував австро-угорським флотом у битві при Отранто, де завдав поразки франко-італо-британській ескадрі.

З травня 1917 року - адмірал.

З січня 1918 р. - головнокомандувач австро-угорського флоту.

Після встановлення в Угорщині комуністичної диктатури Бели Куна у травні 1919 року в Сегеді створив альтернативний уряд та організував, за підтримки Франції, контрреволюційну Національну армію.

16 листопада 1919 р. війська Горті здобули Будапешт. Міклош в'їхав у місто на білому коні на знак перемоги в громадянській війні.

У січні 1920 року - обраний членом угорського парламенту, який 1 січня проголосив Угорщину монархією. Горті призначено регентом з фактично необмеженою владою при королі Карлі.

З березня 1920 року - Глава Угорського королівства. Установив у країні авторитарно-консервативний режим, що вступив у союз з нацистською Німеччиною. У 1920-1930 роках зовнішньополітичний курс Горті спрямований на зближення з Італією та Німеччиною. За Горті в Угорщині ухвалили закони, які обмежували права євреїв, але в цілому вдалося захищати єврейську спільноту від геноциду.

15 березня 1939 р. за наказом Горті угорські війська окупували державу Карпатська Україна.

Протягом Другої світової війни стійко тримався союзу з Німеччиною, відправляв війська на Східний фронт. Але з наближенням сталінських військ до Будапешта намагався укласти сепаратний мир із державами-переможцями коаліції (подібно до того, як це зробили керівники Фінляндії та Румунії), але ці спроби були зірвані німцями, а самого Горті усунули з посади. З 16 жовтня 1944 р. перебував у Берліні під домашнім арештом.

4 травня 1945 р. у Тіролі здався американським військам. Союзницьке командування не розглядало Горті як військового злочинця і дозволило йому оселитися у Західній Європі. На запрошення португальського диктатора Антоніу Салазара Горті з родиною з 1949 р. оселився у м. Ешторілі ( Португалія).

1946 року виступав на Нюрнберзькому процесі як свідок, але самого до відповідальності притягнуто не було. Пізніше разом з родиною переїхав до Португалії, де помер у похилому віці, встиг написати об'ємні мемуари.

1956 року вийшли друком його мемуари.

Похований в Ешторілі ( Португалія).

1993 року перепохований в Угорщині, в його рідному місті Кедерешть.

Суверен 1-го класу (Мальтійський орден)

Орден Святого Михаїла (Баварія) 2-го класу

Орден Слона (Данія)

Орден хризантеми (Японія)

Орден Серафимів (Швеція)

Орден Карлоса III, великий хрест і ланцюг (Іспанія)

Орден Білого Орла (Польща)

Орден Вірності (Албанія), великий хрест

Орден Леопольда I, великий ланцюг (Бельгія)

Орден Корони короля Звоніміра, великий хрест (Незалежна Держава Хорватія)

Орден Мухаммеда Алі, великий хрест (Єгипет)

Орден Спасителя, великий хрест (Греція)

Орден Трьох Зірок, великий хрест з ланцюгом (Латвія)

Орден Святого Олафа, великий хрест (Норвегія)

Орден Білого Слона, великий хрест (Таїланд)

Орден Зірки Карагеоргія, великий хрест (Сербія)

Орден Заслуг (Чилі), великий хрест з ланцюгом

Bencsik Gábor, Horthy Miklós (a kormányzó és kora), Budapest, M. Mercurius, 2003, ISBN 9638552859 (угор.)

Dreisziger Nándor F. szerk., Hungary in the Age of Total War (1938-1948), New York, Columbia University Press, 1998 (East European Monographs, 509), ISBN 088033407X (угор.)

↑ а Lundy D. R. The Peerageб в г д

# data[].attributes.attachment_link.title
Міклош Горті

# data[].attributes.attachment_link.description
регент Королівства Угорщина Мі́клош Го́рті ( угор. Horthy Miklós ; 18 червня 1868, Кендереш, комітат Сольнок - 9 лютого 1957, Ештуріл, Португалія) - регент Королівства Угорщина (1920-1944), контр-адмірал австро-угорського флоту ( 1918). Нащадок кальвіністської дворянської родини з північної Трансільванії. У 14 років вступив до військово-морської академії у Фіуме (Рієці), багато років служби присвятив імператорському та королівському флоту.

# data[].attributes.attachment_link.title
Залізна Гвардія

# data[].attributes.attachment_link.description
У 1941 р. Залізна гвардія здійснила невдалу спробу повстання проти режиму прем'єр-міністра генерала Іона Антонеску.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
угорський комуністичний політик і революціонер

Бе́ла Кун ( угор. Kun Béla ), ім'я при народженні Бе́ла Кон ( угор. Kohn Béla ; 20 лютого 1886, Сіладьчех, Австро-Угорщина - 29 серпня 1938, на Бутовський полігон, РРФСР, СРСР) - угорський політик- комуніст та більшовицький революціонер єврейського походження. У березні 1919 проголосив Угорську Радянську республіку, що проіснувала 133 дні.

Розстріляний під час сталінського терору.

Народився у сім'ї сільського писаря-єврея. Закінчив реформатську колегію (гімназію). Навчався в Клузькому університеті на юридичному факультеті.

З 1902 - член соціал-демократичної партії Угорщини.

Під час Першої світової війни як австро-угорський солдат потрапив до російського полону, де вступив до більшовицької партії.

У березні 1918 створив угорську групу РКП(б), а згодом - Федерацію Зарубіжних Груп. Також організував у Червоній армії загони з угорських військовополонених. Як комісар такого загону брав участь у розстрілі заручників та "класових ворогів".

У листопаді 1918 незаконно повернувся до Угорщини, де його було заарештовано, а після революції - звільнено.

В Угорській Радянській республіці, що постала у березні 1919, виконував функції народного комісара закордонних та військових справ, проте як лідер угорських комуністів був де-факто першою особою держави. Всупереч порадам Леніна його уряд не роздав поміщицькі землі селянам, натомість націоналізувавши їх. Через це уряд протримався лише 133 дні, поки його не скинула румунська інтервенція та війська Міклоша Горті.

Через Австрію Кун перебрався до РРФСР, де під час Громадянської війни служив комісаром. На його відповідальності масовий розстріл в Криму офіцерів Білої армії, котрим обіцяли амністію.

З часу призначення головою Кримревкому постійно надсилав реляції до ЦК РКП(б), в яких наполягав на тому, щоб "прибрати" з Криму всіх "старих" більшовиків (тих, хто брав участь у революційному русі ще з 1917) - дуже популярного на півострові Юлія Гавена ("через його недостатню твердість та стійкість"), С. Бабахана, І. Фірдевса, першого редактора газети "Красный Крым", колишнього меншовика П. Новицького, Л. Немченка та багатьох інших, а замість них прислати з Москви "перевірених" товаришів.

16 листопада 1920 організовано Кримревком на чолі з Бела Куном, який зосередив в своїх руках всю повноту влади на півострові. У лютому 1921 відкликаний з Криму та направлений працювати на керівну партійну роботу на Урал.

У 1921 направлено в Веймарську республіку, де його завданням було організувати комуністичне повстання. З 1921 був член виконавчого комітету Комуністичного інтернаціоналу та лідер Угорської комуністичної партії. Прихильник політики Сталіна.

З 1928 року мешкав у СРСР, де наприкінці 1930-х був заарештований за звинуваченням у троцькізмі і згодом розстріляний.

Коли в 1956 його було реабілітовано, КПРС надала інформацію, що він помер 30 листопада 1939 у в'язниці. Згодом, у 1989 уряд СРСР заявив, що Куна було розстріляно на Бутовському полігоні 29 серпня 1938.

# data[].attributes.attachment_link.description
угорський комуністичний політик і революціонер Бе́ла Кун ( угор. Kun Béla ), ім'я при народженні Бе́ла Кон ( угор. Kohn Béla ; 20 лютого 1886, Сіладьчех, Австро-Угорщина - 29 серпня 1938, на Бутовський полігон, РРФСР, СРСР) - угорський політик- комуніст та більшовицький революціонер єврейського походження.

# data[].attributes.attachment_link.title
Іон Антонеску