# data[].attributes.headline
Полівка лучна.  Синонімічна назва - Полівка східноєвропейська

# data[].attributes.subject
Полівка лучна.  Синонімічна назва - Полівка східноєвропейська

# data[].attributes.body
Перегляньзе інформацію у форматі відеозапису.

# data[].attributes.attachment_link.title
Відеоінформація для проєкта.mp4

# data[].attributes.headline
Полівка лучна (Microtus levis) = Восточноевропейская полевка (Microtus rossiaemeridianalis )

# data[].attributes.subject
Полівка лучна (Microtus levis) = Восточноевропейская полевка (Microtus rossiaemeridianalis )

# data[].attributes.body
Інформація
(різні латинські назви є синонімами)

# data[].attributes.attachment_link.title
Полівка лучна - факти, дієта, ареал і фотографії на Animalia.bio

# data[].attributes.attachment_link.description
Факти про Полівка лучна: тривалість життя, ареал і карта поширення, спосіб життя, соціальна поведінка, розмноження, харчування, розмір і статус популяції.

# data[].attributes.headline
Полівка звичайна (Microtus arvalis). Синонімічна назва - Полівка європейська

# data[].attributes.subject
Полівка звичайна (Microtus arvalis). Синонімічна назва - Полівка європейська

# data[].attributes.body
Інформація

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Полівка "європейська" ( Microtus arvalis sensu stricto) - вид гризунів (Rodentia) роду полівок ( Microtus) родини щурові (Arvicolidae), представник групи видів-двійників з надвиду " полівка звичайна".

Вид є представником групи видів-двійників звичайної полівки, колишнього політипного виду, який полідено на декілька морфологічно подібних видів завдяки систематичним ревізіям із застосуванням каріологічних даних.

На відіну від суміжних видів цієї групи, у Microtus arvalis s. str. каріотип складений 46 хромосомами переважно мета- і субметацентричної морфології (тільки 4 пари дрібних хромосом є акроцентриками), 2n=46, NF=84. У аловиду Microtus obscurus ( полівка алтайська) 2n=46, NF=72 (10 пар дрібних акроцентриків). У широко симпатричного з обома цими видами Microtus levis ( полівка лучна) 2n=54, NF=56 (за винятком 1 пари найдрібніших хромосом, всі пари - акроцентричні).

Вид поширений по більшій частині Європи (вкл. Балкани), на схід - до лінії Одеса - Кременчук - Курськ - Володимир. Аловид полівки алтайської ( Microtus obscurus), з якої формує вузьку зону контакту на рівнинах північної частини Східної Європи (Володимирська обл. РФ) і, можливо, на південь до Білгородської і суміжних областей. В зонах контакту припускається обмежена гібридизація між ними.

Вид широко поширений у фауні України. Його ареал займає переважно правобережний лісостеп, проте зустрічається також на більшій частині правобережжя і на півночі (Чернігівське Полісся) лівобережжя.

На більшій частині України вид поширений переважно в агроценозах, переважно на посівах бобових, злакових, а також нивах з різноманітними коренеплодами (морква, буряк, картопля). У природних умовах зустрічається значно рідше. Відноситься до високо шкодочинних гризунів в сільськогосподарських угіддях.

Для боротьби з цим видом раніше використовували розкидування протруєного зерна та обробку аміачною водою.

# data[].attributes.attachment_link.title
Полівка європейська - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Полівка "європейська" ( Microtus arvalis sensu stricto) - вид гризунів (Rodentia) роду полівок ( Microtus) родини щурові (Arvicolidae), представник групи видів-двійників з надвиду " полівка звичайна". Вид є представником групи видів-двійників звичайної полівки, колишнього політипного виду, який полідено на декілька морфологічно подібних видів завдяки систематичним ревізіям із застосуванням каріологічних даних.

# data[].attributes.headline
Додаток до проєктного завдання з тестами

# data[].attributes.subject
Додаток до проєктного завдання з тестами

# data[].attributes.body
Виконайте тестові завдання

# data[].attributes.body
Фото

# data[].attributes.body
Інформація

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Полівка звичайна, нориця звичайна, житник ( Microtus ex grex arvalis) - надвид гризунів (Rodentia) роду полівок ( Microtus) родини щурові (Arvicolidae). Включає кілька морфологічно близьких видів і видів-двійників, у тому числі три види, поширені в Україні: полівка лучна, полівка алтайська і полівка європейська.

Звичайна полівка - тваринка невеликих розмірів; довжина тіла мінлива, зазвичай 9-14 см. Вага зазвичай не перевищує 45 г. Хвіст становить 30-40% від довжини тіла - до 49 мм. Забарвлення хутра на спині може варіювати від світло-бурого до темнувато-сіро-бурого іноді з домішкою коричнево-іржавих тонів. Черевце звичайне світліше: брудно-сіре, іноді з жовтувато-охристим нальотом. Хвіст або одноколірний, або слабо двобарвний.

Під назвою "звичайна полівка - Microtus arvalis" довгий час розуміли більшість видів дрібних полівок, морфологічно подібних до Microtus arvalis (s. str.), у тому числі полівку європейську ( Microtus arvalis s. str.), полівку алтайську ( Microtus obscurus), полівку лучну ( Microtus levis), полівку киргизьку, полівку монгольську, закаспійську та низку інших видів.

Більшість описів "звичайних" полівок у працях до 1970 р. (і нерідко до 2000 р.), вкл. описи підвидової систематики, морфології, мінливості, екології тощо відноситься до надвиду в цілому, тобто всіх перелічених вище видів [це стосується і всього поданого нижче тексту, що видно з наведеного далі ареалу].

Східна межа поширення типового виду (Microtus arvalis у вузькому сучасному розумінні) проходить приблизно уздовж лінії Одеса-Кременчук-Суми-Москва-Твер, і до цього виду можна впевнено відносити лише описи "звичайних" полівок із західної і центральної Європи, а на сході Європи - з Польщі та західної частини України й Білорусі. Далі на схід до зазначеної лінії полівка звичайна утворює зону симпатрії зі своїм видом-двійником - полівкою лучною ( Microtus levis).

Поширена в біоценозах і агроценозах лісової, лісостепової і степової зон материкової Європи від Атлантичного узбережжя на заході до Монгольського Алтаю на сході.

На півночі межа ареалу проходить узбережжям Балтійського моря, південною Фінляндією, південною Карелією, Середнім Уралом і Західним Сибіром, на півдні - по Балканам, узбережжю Чорного моря, Криму, захоплює і північ Малої Азії.

Водиться також на Кавказі і в Закавказзі, на півночі Казахстану, на південному сході Середньої Азії, на території Монголії. Зустрічається на Оркнейських островах.

На своєму обширному ареалі полівка тяжіє переважно до польових і лугових екосистем, а також до сільськогосподарських земель, городів, садів, парків. Суцільних лісових масивів уникає, хоч і зустрічається на вирубках, галявинах і узліссях, в рідколіссях, в надрічкових чагарниках, лісосмугах. Віддає перевагу місцям з добре розвиненим трав'яним покривом. У південній частині свого ареалу, тяжіє до вологіших районів: заплавних луків, балок, річкових долин, хоча зустрічається і на сухих степових ділянках, на закріплених пісках за межами пустель. У горах піднімається до субальпійских і альпійських луків на висоті 1800-3000 м над рівнем моря. Уникає територій, схильних до інтенсивного антропогенного навантаження і трансформації.

У теплий час польова полівка активна в основному у сутінках і вночі, взимку активність цілодобова, але переривиста. Живе сімейними поселеннями що, як правило, складаються з 1-5 споріднених самок і їх потомства 3-4 поколінь. Ділянки дорослих самців посідають 1200-1500 м² і охоплюють ділянки кількох самок. У своїх поселеннях полівки риють складну систему нір і протоптують мережу стежок, які взимку перетворюються на підсніжні ходи. Тваринки рідко покидають стежини, які дозволяють їм швидше пересуватися і легше орієнтуватися. Глибина нір невелика, всього 20-30 см. Ці тваринки захищають власні терени від прийшлих особин свого й інших видів полівок аж до вбивства. У періоди високої чисельності на полях зернових й в інших кормових місцях, часто утворюються колонії з декількох сімей.

Звичайну полівку відрізняє територіальний консерватизм, але за потреби, під час збирання врожаю і оранки полів вона може переселятися в інші райони, зокрема в скирди, стоги, в овоче- і зерносховища, іноді в житлові споруди людини. Взимку робить під снігом гнізда, сплетені з сухої трави.

Полівка - типово травоїдний гризун, до раціону якого входить широкий набір кормів. Характерна сезонна зміна страв. У теплу пору року віддає перевагу зеленим частинам тонконогових, айстрових і бобових; зрідка їсть молюсків, комах і їх личинок. Взимку обгризає кору чагарників і дерев, зокрема ягідних і плодових; поїдає насіння і підземні частини рослин. Робить харчові запаси, що досягають 3 кг на особину.

Розмножується звичайна полівка протягом всієї теплої пори року - з березня-квітня по вересень-листопад. Взимку зазвичай настає пауза, але в закритих місцях (стоги, скирти, господарські споруди) за наявності достатнього корму може розмножуватися далі. За один шлюбний сезон самка може принести 2-4 виводки, максимум в середній смузі - 7, на півдні ареалу - до 10. Вагітність триває 16-24 дні. У виводку в середньому 5 дитинчат, хоча їх число може досягати 15; дитинчата важать 1-3,1 р. Молоді полівки стають самостійні на 20 день життя. статева зрілість настає на 2 місяці життя. Іноді молоді самки вагітніють вже на 13 день життя і приносять перший виводок в 33 дні.

Середня тривалість життя становить всього 4,5 місяця; до жовтня більшість полівок вмирають, молоді останніх пометів зимують і навесні вступають в розмноження. Полівки є одним з основних джерел їжі для безлічі хижаків - сов, боривітерів, ласок, горностаїв, тхорів, лисиць і кабанів.

Звичайна полівка - дуже поширений і численний надвид, що легко пристосовується до господарської діяльності людини і антропогенного перетворення природних угідь. Чисельність, як і у багатьох плодовитих тварин, дуже різниться за сезонами і роками. Характерні спалахи чисельності, що змінялися тривалими депресіями. В цілому, коливання виглядають як 3- або 5-річні цикли. У роки найбільшої чисельності щільність популяцій може досягати 2000 особин на Га, в роки депресій падає до 100 особин на Га.

Звичайна полівка є одним з найсерйозніших шкідників сільського господарства, городництва і садівництва, особливо в роки численного розмноження. Шкодить зерновим й іншим культурам на кореню і в скиртах, обгризає кору плодових дерев і чагарників. Є основним природним носієм збудників чуми, туляремії, лептоспірозу, сальмонельозу, токсоплазмозу й інших небезпечних для людини захворювань.

Шарлемань М., Татарко К. Словник зоологічної номенклатури (хребетні тварини). - К., 1927.

# data[].attributes.attachment_link.title
Полівка звичайна - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Полівка звичайна, нориця звичайна, житник ( Microtus ex grex arvalis) - надвид гризунів (Rodentia) роду полівок ( Microtus) родини щурові (Arvicolidae). Включає кілька морфологічно близьких видів і видів-двійників, у тому числі три види, поширені в Україні: полівка лучна, полівка алтайська і полівка європейська. Звичайна полівка - тваринка невеликих розмірів; довжина тіла мінлива, зазвичай 9-14 см.

# data[].attributes.body
Фото

# data[].attributes.body
Інформація

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Полі́вка лучна́ ( Microtus levis Miller, 1908) - ссавець з роду полівка ( Microtus) ряду гризунів (Rodentia), вид-двійник полівки звичайної ( Microtus arvalis s. str.).

Вид описано століття тому, проте до 1970 р. всіх "звичайних" полівок об'єднували в один вид "полівка звичайна", Microtus arvalis (s. lato). Запровадження цитогенетичних методик дослідження мінливості видів у практику теріологічних досліджень дозволило виявити низку видів-двійників "звичайної полівки". З них у фауні Східної Європи (і України) присутні Microtus levis Miller, 1908 (найвіддаленіший) і Microtus obscurus (Eversmann, 1845) (східний аловид полівки європейської).

Вид у сучасному його розумінні виявлено вперше наприкінці 1960-х років при каріотипуванні Microtus arvalis (s. lato), коли було виявлено особин з каріоптипом 2n=54 замість типових для "звичайної полівки" 2n=46. Надалі особин з таким каріотипом виявлено у низці інших місцезнаходжень Східної Європи, переважно на просторі від Дніпра до Волги і від Підкавказзя до Валдаю. Вид було названо Microtus subarvalis Mejer et al., 1972; надалі виявили, що ця назва преокупована, і в літературі стала поширеною назва Microtus epiroticus, запропонована ще 1966 року для балканських популяцій "звичайної полівки, які, як було з'ясовано, також належать до 54-хромосомної форми " Microtus arvalis". В центрі Руської височини і та більшій частині лівобережної України з видів-двійників "звичайної полівки" виявлено тільки 54-хромосомну форму, при тому ця територія входила в область поширення " Microtus arvalis rossiaemeridionalis", що примусило дослідників визнати найдавнішою придатною назвою виду Microtus rossieameridionalis Ognev, 1924. Надалі назва виду було знову змінена у зв'язку з переглядом морфологічних особливостей типових зразків низки форм, які раніше включали до Microtus arvalis, і за краніологічними ознаками було підтверджено відповідність форми " levis Miller" зразкам 54-хромосомного виду. Від цього часу вид стали іменувати як Microtus levis.

Отже, за останні 40 років вид згадували в наукових публікаціях під 4-ма різними назвами:

Microtus arvalis (Pallas, 1779) - переважно до 1970-1990 рр. (коли не визнавали 54-хромосомний вид)

Microtus epiroticus Ondrias, 1966 - переважно у 1970-1995 рр. (частіше у працях щодо Балкан)

Microtus rossiaemeridionalis Ognev, 1924 - переважно у 1980-2005 рр. (частіше у працях "радянського" зоологічного простору)

Microtus levis Miller, 1908 - переважно у 2000-2010 рр. (переважно у працях "західної школи", інколи помилково як "laevis").

Вид має чітку відмінність за низкою "тонких" ознак - за каріотипом, у тому числі за числом і морфологією хромосом. Його можна відрізняти також за формою акросоми сперміїв, за деякими особливостями тонкої морфології черепа (зокрема шви і форма окремих кісток та інших утворів) і кутніх зубів.

Полівка лучна широко симпатрична з Microtus arvalis на рівнинах Східної Європи, проте на південь зона симпатрії звужується і вже на півдні (зокрема, на Балканах) ці види парапатричні. Таку саму конфігурацію має зона симпатрії полівки лучної з полівкою алтайською.

В Україні поширення виду обмежено переважно приморськими районами ( Приазов'я, Причорномор'я), степовою і лісостеповою смугами. Найбільша кількість місцезнаходжень відноситься до лівобережного лісостепу. Вид характерний для відносно вологих і відносно закритих біотопів: чагарникових луків, чагарникових степів, узлісь, старих садів, посівів багаторічних трав.

Загороднюк І. Біогеографія криптичних видів ссавців Східної Європи // Науковий вісник Ужгородського університету. Серія Біологія. - 2005. - Випуск 17. - С. 5-27.

Загороднюк І. Узгоджена генетична, біогеографічна та морфологічна диференціація у еволюційно молодих видів: аналіз групи Microtus "arvalis" (Mammalia) // Доповіді Національної академії наук України. - 2007. - № 3. - С. 175-181.

Види-двійники та морфологічно близькі види ссавців у фауні України // Теріологічна школа (сайт Українського теріологічного товариства) - [1]

Малыгин В. М. Систематика обыкновенных полевок. - Москва: Наука, 1983. - 208 с.

Соколов В. Е., Башенина Н. В. (ред.). Обыкновенная полевка: виды-двойники Microtus arvalis Pallas, 1779 и M. rossiaemeridionalis Ognev, 1924. - Москва: Наука, 1994. - 432 с. - (Виды фауны России и сопредельных стран).

Kratochvil J. Ein morphologisches Unerscheidungskriterium der arten Microtus epiroticus und M. arvalis (Arvicolidae, Rodentia) // Folia zoologica. - 1982. - Vol. 31, N 2.- S. 97-111.

Zagorodnyuk I., Masing M., Peskov V. Sibling-species of common voles in Estonia // Eesti loodus. - Tartu, 1991. - N 11. - P. 674-678.

# data[].attributes.attachment_link.title
Полівка лучна - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Полі́вка лучна́ ( Microtus levis Miller, 1908) - ссавець з роду полівка ( Microtus) ряду гризунів (Rodentia), вид-двійник полівки звичайної ( Microtus arvalis s. str.). Вид описано століття тому, проте до 1970 р. всіх "звичайних" полівок об'єднували в один вид "полівка звичайна", Microtus arvalis (s. lato).

# data[].attributes.body
Фото

# data[].attributes.headline
Зразок виконання проєкту

# data[].attributes.subject
Зразок виконання проєкту

# data[].attributes.body
Ознайомтеся із зразком заповнення таблиці.
Відповідно до зразка відшукайте необхідну інформацію для характеристики запропонованих вам видів-двійників із вказаних джерел. Також можете використати додаткову інформацію з інших сайтів.

# data[].attributes.headline
Завдання для виконання проєкту

# data[].attributes.subject
Завдання для виконання проєкту

# data[].attributes.body
ВАРІАНТ  1.
Ознайомтеся із завданням. Завантажте  або перегляньте  цей файл із завданням.
Виконайте проєктну роботу в робочому зошиті за зразком. Зробіть висновок.