# data[].attributes.headline
Акт злуки 1919

# data[].attributes.subject
Акт злуки 1919

# data[].attributes.body
Сто років тому, 22 січня 1919 року, на Софійській площі у Києві в єдину державу урочисто об’єдналися Західноукраїнська народна та Українська народна республіки. Обидві вони з’явились після розвалу Австро-Угорської та Російської імперій під час Першої світової війни. Повноцінного об’єднання досягти не вдалося через зовнішньополітичні чинники та внутрішні протиріччя між керівництвом обох республік. До Дня соборності України theБабель згадує про перебіг подій об’єднавчого процесу, а також про подальшу долю його головних учасників.

# data[].attributes.attachment_link.title
Звіщення_ЗУНР_про_Злуку

# data[].attributes.headline
Як відбувалось об’єдання 1919 року?

# data[].attributes.subject
Як відбувалось об’єдання 1919 року?

# data[].attributes.body
Ініціаторами об’єднавчого процесу виступили два українських державних утворення — Західноукраїнська народна республіка (ЗУНР) та Директорія Української народної республіки. Вони утворились майже одночасно — у листопаді 1918 року. ЗУНР виникла після розпаду Австро-Угорської імперії та охоплювала території Західної України — Галичину, Буковину і Закарпаття. Директорія утворилась внаслідок повстання проти режиму гетьмана Павла Скоропадського, її метою було відновлення Української народної республіки з центром у Києві.

Представники ЗУНР Дмитро Левицький та Лонгин Цегельський 1 грудня 1918 року приїхали до Фастова, де на той час знаходилась ставка Директорії. У підсумку вони підписали попередній договір про обʼєднання, за яким ЗУНР ставала Західною областю УНР, зберігаючи за собою права «територіальної автономії». Від імені Директорії його підписали Володимир Винниченко, Симон Петлюра, Федір Швець та Опанас Андрієвський.

У середині грудня 1918 року гетьман Скоропадський зрікся влади, і до Києва увійшли війська Директорії. А 3 січня 1919 року президент ЗУНР Євген Петрушевич провів у Станиславові (нинішній Івано-Франківськ) перше засідання уряду, на якому ухвалили Фастівський договір про об’єднання з УНР. Незабаром делегація ЗУНР відправилась до Києва.

# data[].attributes.headline
У підсумку Акт злуки !

# data[].attributes.subject
У підсумку Акт злуки !

# data[].attributes.body
Урочисто Акт злуки оголосили 22 січня 1919 року на Софійській площі в Києві, він був приурочений до річниці Четвертого Універсалу Центральної Ради, яким у 1918-му проголосили незалежність Української народної республіки.Святкова церемонія розпочалась о 12-й годині. Цегельський зачитав і передав голові Директорії Винниченку ухвалу уряду ЗУНР про об’єднання. У відповідь член Директорії Швець зачитав Універсал, в якому зазначалося: «Віднині воєдино зливаються століттями відірвані одна від одної частини єдиної України, Західноукраїнська народна республіка (Галичина, Буковина й Угорська Русь) і Наддніпрянська Велика Україна… Віднині є єдина незалежна Українська Народна Республіка».

# data[].attributes.headline
Завдяки цьому :

# data[].attributes.subject
Завдяки цьому :

# data[].attributes.body
Німеччина здобула єдність, суверенітет і повну свободу дій на міжнародній арені. Тривалий процес завершився успішно. У нове тисячоліття Німеччина вступила як один зі світових лідерів, враховуючи її економічний і ресурсний потенціал. Об’єднання Німеччини значно збільшило її територію та кількість населення. Отже, збільшився об’єм внутрішнього ринку для промислової продукції. «Якщо площа ФРН становила 249 тис. кв. км, то після приєднання НДР загальна площа становила 357 ти. кв.  км. Населення ФРН нараховувало приблизно 62 млн. осіб, тоді як після об’єднання воно збільшилося відповідно до 72 млн. осіб [1; 306]. Об’єднана Німеччина посіла дуже сильні позиції в новоутвореному Європейському Союзі. Частка Німеччини у ВВП Євросоюзу становить 24%, тоді як часка Великобританії – 18%, Франції – 16,5%, Італії – 13,6%» [1; 309].  Окрім європейського континенту, ФРН розвиває значні зв’язки з країнами інших континентів – США, Японією, Китаєм, країнами Близького Сходу, пострадянського простору.

Одначе попри свої значні досягнення на міжнародній арені Німеччина має чимало внутрішніх проблем, пов’язаних із колишньою НДР. Інтеграційний процес виявився чималою проблемою як для економіки крани, так і для її мешканців. Лише на приватизацію та модернізацію виробництва до середини 1997 р. було виділено близько 1 трлн марок. Значною проблемою стало безробіття як на території Східної, так Західної Німеччини. У середині 1990-х рр. у Німеччині налічувалося близько 4 млн. безробітних.

І все ж процес об’єднання став подією величезної ваги – він започаткував розпад соціалістичного табору, сприяв утворенню нинішньої карти Європи і виходу німецької держави на нові рубежі – у світ глобалізації та євроінтеграції.

# data[].attributes.headline
Об'єднання Німеччини

# data[].attributes.subject
Об'єднання Німеччини

# data[].attributes.body
Злу́ка Німе́ччини або Об'єднання Німеччини — приєднання НДР і Західного Берліна до ФРН, відбулося 3 жовтня 1990 року. Після перших багатопартійних виборів 1990 року основу для об'єднання Німеччини заклав Договір про остаточне врегулювання стосовно Німеччини.
Важливо відзначити, що і демонстрація у Вартбурзі 1817 року, і Хамбаський фестиваль 1832 року не мали чіткої програми об'єднання. На Хамбаському фестивалі промови багатьох ораторів були сповнені розпачі. Утримані разом лише завдяки ідеї об'єднання, їхні уявлення про те, як її досягнути, не мали конкретних планів, проте спирались на туманні ідеї того, що Народ, отримавши належну освіту, здобуде єдність сам собою. Гучні промови, прапори, піднесені студенти й обіди не перетворились у новий політичний, бюрократичний та адміністративний апарат; не з'явилась і конституція, хоча про неї й багато говорили. 1848 року націоналісти спробували виправити цю проблему.