# data[].attributes.body
En les següents decades, el Regne del Congo es va convertir en la principal font d'esclaus per a Portugal i altres paisos Europeus. Aquesta situació va començar a pasar factura al regne fins a tal punt que el manikongo del moment, es va veure obligat a escriure una serie de cartes al rei de Portugal demanant-li que acabessin de esclavitaz als congolenys. Aquesta petició no va ser resposta i va provocar que es deterioressin les relacions entre aquests dos paisos. Greument ferit per aquesta perduda d'habitants, degut al comerç d'esclaus i a les intrusions d'altres paisos europeus, el regne del Congo va començar a anar a menys. Va ser llavors quan els portuguesos van veure la possibilitat d'augmentar el numero d'esclaus que obtenien de la regió.

# data[].attributes.body
Els primers contactes amb Europa es van donar quan durant els seus viatges per la costa africana, Diogo Cão va sentir relats sobre un gran imperi que dominava el comerç de la regió. El 1483 va fer una visita al manikongo Nzinga Nkuwu per intentar convencel per tal de poder obrir el seu país als portuguesos.

# data[].attributes.body
El regne era gobernat per un rei que rebia el nom de Manikongo, que exercía la seva autoritat sobre els Bakongo (habitants del Congo), desde la capital ubicada a M'banza-Kongo, (l'acutal ciutat de Sao Salvador). Al igual que els Luba, una cultura anterior, van establir una gran xarxa comercial gràcies a la qual podien traficar amb diversos productes, majoritariament amb esclaus i recursos minerals

# data[].attributes.body
L'art de la República del Congo és un dels millors a l'Àfrica, i les tradicions enèrgiques  dels talladors de fusta del Congo  són molts apreciades. Figures tallades amb unes característiques realistes que sovint representen avantpassats. En algunes de les figures més estilitzades, fetitxes, la gent creu que hi habita un esperit.

# data[].attributes.body
El 1491 van arribar misioners catòlics i uns anys més tard el mateix manicongo es va fer batejar amb el nom de João I.