# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Українська музика

# data[].attributes.attachment_link.title
Мертвий півень - 07. Панно Інно

# data[].attributes.attachment_link.title
The Вуса - О, Панно (feat. Дурнєв, Леви На Джипі, Куцевалов, Артем Пивоваров)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Головне управління ДСНС України у Запорізькій області

# data[].attributes.attachment_link.title
«Я єсть народ» | 🇺🇦✊«Я єсть народ, якого Правди сила ніким звойована ще не була. Яка біда мене, яка чума косила! — а сила знову розцвіла»

Рядки, які набули нового,... | By Головне управління ДСНС України у Запорізькій областіFacebook

# data[].attributes.attachment_link.description
🇺🇦✊«Я єсть народ, якого Правди сила ніким звойована ще не була. Яка біда мене, яка чума косила! — а сила знову розцвіла»

Рядки, які набули нового,...

# data[].attributes.headline
Який різний ТИЧИНА!

# data[].attributes.subject
Який різний ТИЧИНА!

# data[].attributes.headline
Морально загинув іще за життя

# data[].attributes.subject
Морально загинув іще за життя

# data[].attributes.body
Він ще встиг навіть написати про голод в Україні першим у світовій літературі — йдеться про поезію «Чистила мати картоплю», де Ленін зветься антихристом: «Ленін-антихрист явився, мій сину, а ти про тіятри. Треба боротись: антихрист явився». Щоправда, ці слова вкладені в уста чоловіка, який «записався у штунду» і об’явив себе Ісусом Христом, але це не міняє суті. Це був 1926 рік — комуністи ще не такі сильні, але Тичину звинувачують у «протягуванні націоналістичного дурману», і він уже у журналі «Комуніст» виправдовується. Напередодні пише вірша «До кого говорить?»:

Блок у могилі.
Горький мовчить.
Рабіндранате-голубе!
З далекої Бенгалії
прилинь до мене на Вкраїну.
Я задихаюся, я гину.

Загинути фізично йому не дали, але морально Тичина загинув. Він стає співцем компартії. Вершиною цього шляху є знаменита поезія «Партія веде!» — недарма вона була опублікована московською газетою «Правда» українською мовою, та ще й на першій сторінці. Йшов голодний 1933 рік.

До слова — вірш цей був написаний як піонерський гімн і відхилений однією з газет для дітей. Його випадково побачив кореспондент «Правди», і вірш став символом української радянської літератури. Як і символом зламу поета, котрий оспівував до того красу природи і людини. Тепер же мусив оспівувати комуністичну партію.

Проте мені здається, що попри звання лауреата Сталінської премії, членство в ЦК компартії, головування та депутатство у Верховній Раді УРСР, авторство гімну Української РСР («Живи, Україно, прекрасна і сильна, В Радянськім Союзі ти щастя знайшла») Павло Тичина так і лишився не до кінця своїм для комуністів. Свідчення цьому — відсутність пам’ятників. Навіть у Чернігові іменем Тичини була названа вулиця забічна, далека від центру.
Тичина так і не відтанув навіть за часів хрущовської відлиги, на відміну від Рильського чи Бажана, які отримали друге дихання. Він так і лишився у шкаралущі вірного КПРС поета — ніжна його душа не вірила у відлигу.
Олександр Олесь був нещадним до поета:

І ти продався їм, Тичино,
І ти пішов до москаля?
О, бідна мати, Україно,
В журбі головонька твоя.
В кривавім морі по коліна
Стоїть без сорому в очах
Поет, колишній наш Тичина,
І прославляє смерть і жах.
...Іудо, ти шляхетний жиде,
Пішов, повісивсь в самоті.
Павло Тичина... цей не піде —
Він сам розіпне на хресті.

Проте Тичина подав у відставку з поста міністра освіти Української РСР, коли змушували прийняти закон про двомовність.

Помер Павло Тичина 1967 року. Коли вже тяжкохворим він лежав у лікарні в Феофанії, то казав друзям, що його творчість пішла за водою... Та ще марив, що за ним стежать, що у квартирі встановлено прослуховуючі пристрої — до речі, саме так і було...

# data[].attributes.headline
КРОК 1. ЗНАЙОМСТВО. 

# data[].attributes.subject
КРОК 1. ЗНАЙОМСТВО. 

# data[].attributes.headline
Павло Тичина та М.Хвильовий

# data[].attributes.subject
Павло Тичина та М.Хвильовий

# data[].attributes.body
"ПЛУГ". П.Тичина

Вітер.
Не вітер - буря!
Трощить, ламає, з землі вириває...
За чорними хмарами
(з блиском! ударами!)
за чорними хмарами мільйон мільйонів
мускулястих рук...
Котить. У землю врізає
(чи то місто, дорога, чи луг)
у землю плуг.
А на землі люди, звірі й сади,
а на землі боги і храми:
о пройди, пройди над нами,
розсуди!
Й були такі, що тікали.
В печери, озера, ліси.
- Що ти за сило єси? -
питали.
І ніхто з них не радів, не співав.
(Огняного коня вітер гнав -
огняного коня -
в ночі-)
І тільки їх мертві, розплющені очі
відбили всю красу нового дня!
Очі.

"Павлові Тичині"

Хвильовий Микола

Кохаємо залізо й мідь,
Бетони і чугуни —
Від них родилися громи,
Але і співні струни.

Нарешті ранок забуяв,
Країна зорі має,
Списами, шаблями в боях
Ми з неба їх здіймаєм.

В пилу вовтузимось щодня —
Квітки нехай в долині.
На революції конях
Сконаєм у борінні.

Наш кінь реве, копитом б’є,
Подібний завше бісу,
І панцир радості кує
Новий коваль залізу.

# data[].attributes.headline
Хто вигадав пародійні рими про Павла Тичину

# data[].attributes.subject
Хто вигадав пародійні рими про Павла Тичину

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Кожен з нас хоча б раз у житті чув фразу: "Краще з'їсти кирпичину, ніж учить Павла Тичину". У школі учні читали та зубрили вірші українського автора. Комусь це подобалося, хтось робив це через силу й краще б "кирпичину з'їв". Але звідки взявся цей панчлайн, який став мемом? А чи знаєте ви, що рима про кирпичину - не єдина пародія на життя й вірші Тичини?
Стоїть у полі, мов дубина
Павло Григорович Тичина...

***
Дайте мені кирпичину,
Я уб'ю Павла Тичину.
***
Ой, Павло Тичина -
Любий наш проХвесор,
Пишеш ти, як Пушкін,
Та нема Дантеса...
Дайте кирпичину!
Я уб'ю Тичину!

***
Варіант:
Ти ж бо й академiк,
Ти ж бо і проХвесор,
Пишеш ти, як Пушкiн,
Та нема Дантеса...
Дайте кирпичину!
Я уб'ю Тичину!

***

Біля церкви коло бані
Спить Тичина в чемодані.
Дайте мені кирпичину,
Я приб'ю Павла Тичину.

Хто ж придумав ці панчлайни - читайте далі.

Є версія, що пародії на Тичину написав Володимир Сосюра. Поет із Донбасу теж написав немало текстів, які прославляли Радянський Союз, але на старості літ схаменувся та бахнув вірш "Любіть Україну", за який отримав шквал критики від більшовицької влади, в тому числі - Павла Тичини, який був міністром освіти та любив Сталіна. Тому панчлайн про кирпичину - це можлива відповідь Сосюри Тичині, який продався комуністам і писав примітивну поезію, в то час, як сам Сосюра творив реально круті тексти. Але це лиш одна з гіпотез.

За іншою версією, ці панчлайни придумували школярі або студенти. Навіть є версія, що однокласники Тичини, ще в дитинстві тролили його за те, що він пише вірші та вигадували образливі рядки про нього. Такий собі булінг в імперській Росії.

Бо дійсно, вчити такі вірші, як цей - дуже кепсько. Краще реально жерти цеглу:

Та нехай собі як знають Божеволіють, конають, - Нам своє робить: Всіх панів до 'дної ями, Буржуїв за буржуями Будем, будем бить! Будем, будем бить!

Це рядки з вірша "Партія веде", який Тичина написав 1933 року. Коли українці помирали з голоду.

А ось таку поезію Тичина писав у 1918 році, коли воював за УНР та не був комуністом:

Не Зевс, не Пан, не Голуб-Дух,
Лиш Сонячні Кларнети.
У танці я, ритмічний рух,
В безсмертнім - всі планети.

Я був - не Я. Лиш мрія, сон.
Навколо - дзвонні згуки,
І пітьми творчої хітон,
І благовісні руки.

Прокинувсь я - і я вже Ти:
Над мною, підо мною
Горять світи, біжать світи
Музичною рікою.

І стежив я, і я веснів:
Акордились планети.
Навік я взнав, що Ти не Гнів, -
Лиш Сонячні Кларнети.

Якби там не було, хто б не придумав ці панчлайни про Тичину, мова про одне: талановитий і крутий поет може перетворитися на примітивного писаку дуже легко - пішов на компроміс з владою, пишучи те, що подобається вождю, президенту, політикам. А можливо Тичина розумів, що висока й правдива поезія його вб'є, як це сталося із сотнями поетів "Розстріляного Відродження".

# data[].attributes.attachment_link.title
"Краще з'їсти кирпичину".Хто вигадав пародійні рими про Павла Тичину - Артефакт

# data[].attributes.attachment_link.description
Кожен з нас хоча б раз у житті чув фразу: "Краще з'їсти кирпичину, ніж учить Павла Тичину". У школі учні читали та зубрили вірші українського автора. Комусь це подобалося, хтось робив це через силу й краще б "кирпичину з'їв". Але звідки взявся цей панчлайн, який став мемом?

# data[].attributes.headline
Пігмей і геній водночас... (Ірина Фаріон)

# data[].attributes.subject
Пігмей і геній водночас... (Ірина Фаріон)

# data[].attributes.attachment_link.title
Павло Тичина – пігмей і геній водночас. Новатор поетичної форми доби УНР | Ген українців

# data[].attributes.headline
Сам про себеТичина писав Михайлові Могилянському: «Ви знаєте, лежу ночами й думаю: великий я неук — це раз; великий мерзавець — це два і взагалі дельфін з божої ласки». Неуцтво і нездатність творити — постійні комплекси Тичини, а от про дельфіна не знаю що й подумати.(Ярина Цимбал)

# data[].attributes.subject
Сам про себеТичина писав Михайлові Могилянському: «Ви знаєте, лежу ночами й думаю: великий я неук — це раз; великий мерзавець — це два і взагалі дельфін з божої ласки». Неуцтво і нездатність творити — постійні комплекси Тичини, а от про дельфіна не знаю що й подумати.(Ярина Цимбал)

# data[].attributes.headline
Павло Тичина. Дружній шарж художника Сашка (Олександра Довженка). Харків, 1923

# data[].attributes.subject
Павло Тичина. Дружній шарж художника Сашка (Олександра Довженка). Харків, 1923

# data[].attributes.body
У 1920-х Тичина ще не перетворився на пам’ятник: він пив, залицявся, кохався, сварився. Його ще можна було критикувати. Статті «Дутий кумир» Валер’яна Поліщука та «Поет перебільшеної слави» Володимира Гадзінського викликали тоді бурхливе обговорення. Тоді ж таки Олександр Довженко намалював пророчий дружній шарж: зігнутий, скрючений, похилений вітром Тичина. Навряд чи 1927 року ваплітянин Павло Тичина боявся репресій і заслання, бо ще не міг їх передбачити, але вже у двадцятих Олексій Полторацький теж помітив «гнучкість» геніального Тичини.

«Павле Григоровичу, спасибі за ваші вірші, які живуть разом з тими, хто мав колись щастя їх прочитати. Спасибі за те почуття піднесеності, яке я пережив, прочитавши в Ровно у вітрині з газетами ваші “Танці на мечі”. Здавалося, сам стаєш талановитішим, чеснішим, радіснішим, більшим, приторкнувшися до кришталевої чаші чистого таланту. Спасибі Вам, дорогий, протирічливий, надламаний епохою, чарівний птах, розчавлений сталінським асфальтовим котком. Я прийшов до вас додому в 1927 році і звернув увагу, що полиці у вашій бібліотеці тримаються на звичайних дверних гачках. При потребі їх можна розібрати, скласти, як купу дощок.
— Для чого це, Павле Григоровичу?
— А хто знає, — відповідаєте Ви, — а може, зашлють кудись до Туруханського краю, то якось треба буде везти з собою.
Вас було надламано на все життя, — одна з незчисленних, нікому не потрібних втрат, які зазнала країна, її люди, її духовне життя. Почитайте вірші Тичини, написані на Кавказі: перша половина — геніальний опис природи. Друга половина: а ці гори нагадують мені, що в сусідньому Іраку кляті імперіалісти нещадно експлуатують місцеве населення… — і пішла газетна стаття на міжнародну тему!»

# data[].attributes.headline
Син дяка зі знанням 15 мов

# data[].attributes.subject
Син дяка зі знанням 15 мов

# data[].attributes.body
Павло Тичина народився у 1891-му році у селі Піски Чернігівської області. Був одним з 13-ти дітей у дяка Григорія Тичини.

Майбутній поет отримав духовну освіту, мав прекрасний голос і слух. Окрім цього Тичина знав 15 мов і перекладав іноземних класиків.

Перший його збірник "Сонячні кларнети" вийшов у 1919-му році і одразу приніс молодому Павлу визнання.

Помер поет Павло Тичина у 1967-му році.

# data[].attributes.headline
Павло Тичина. Дружній шарж М. Н.

# data[].attributes.subject
Павло Тичина. Дружній шарж М. Н.

# data[].attributes.headline
Вислови відомих людей про П. Тичину. 

# data[].attributes.subject
Вислови відомих людей про П. Тичину. 

# data[].attributes.body
“Ми насолоджувалися красою українського слова, яке… грало, співало, бриніло, лилося зі сторінок незабутньої тієї книги ” ( М. Бажан ).

“Великий поет цілковито зник зі сцени – з’явився безоглядний одописець тирана” ( В. Стус ).
“Феномен Тичини– феномен доби… поет жив у час, що заправив генія на роль блазня. І поет погодився на цю роль… Поет помер, але Тичина лишився жити і мусив, уже як чиновник, виконувати поетичні функції… Тичину репресували визнанням. Покара славою – одна з найновіших і найефективніших форм боротьби з мистецтвом” ( В. Стус “Феномен доби” ).
“Ніби щойно прокинувшись, він відкрив очі на світ і основне начало всесвіту побачив у ритмічному русі, гармонійному звукові, музиці. Цей ритм всесвіту і є “Сонячними кларнетами” ( О. Білецький ).
«Павло Григорович Тичина - це шукання й шукання, праця і вимогливість, і, нарешті, вміння з безконечного плину образів відібрати найсвіжіший, наймісткіший, наймузикальніший» (О. Гончар)

«Тичина уже в «Сонячних кларнетах» відкрив усі свої козирі, а потім не раз був примушений до гри слабої і безкозирної». (М. Зеров)

# data[].attributes.headline
"О панно Інно, панно Інно!"

# data[].attributes.subject
"О панно Інно, панно Інно!"

# data[].attributes.body
О панно Інно, панно Інно!
Я — сам. Вікно. Сніги...
Сестру я Вашу так любив —
Дитинно, злотоцінно.
Любив? — Давно. Цвіли луги...
О люба Інно, ніжна Iнно,
Любові усміх квітне раз — ще й тлінно.
Сніги, сніги, сніги...
Я Ваші очі пам'ятаю,
Як музику, як спів.
Зимовий вечір. Тиша. Ми.
Я Вам чужий — я знаю.
А хтось кричить: ти рідну стрів!
І раптом — небо... шепіт гаю...
О ні, то очі Ваші.— Я ридаю.
Сестра чи Ви? — Любив...
1915

# data[].attributes.headline
"Ви знаєте, як липа шелестить..."

# data[].attributes.subject
"Ви знаєте, як липа шелестить..."

# data[].attributes.body
Ви знаєте, як липа шелестить
У місячні весняні ночі? —
Кохана спить, кохана спить,
Піди збуди, цілуй їй очі,
Кохана спить...
Ви чули ж бо: так липа шелестить.
Ви знаєте, як сплять старі гаї? —
Вони все бачать крізь тумани.
Ось місяць, зорі, солов'ї...
«Я твій»,— десь чують дідугани.
А солов'ї!..
Та ви вже знаєте, як сплять гаї!
1911

# data[].attributes.headline
"ПАМ'ЯТИ ТРИДЦЯТИ"

# data[].attributes.subject
"ПАМ'ЯТИ ТРИДЦЯТИ"

# data[].attributes.body
На Аскольдовій могилі
Поховали їх —
Тридцять мучнів українців,
Славних, молодих…
На Аскольдовій могилі
Український цвіт! —
По кривавій по дорозі
Нам іти у світ.
На кого посміла знятись
Зрадника рука? —
Квитне сонце, грає вітер
І Дніпро-ріка…
На кого завзявся Каїн?
Боже, покарай! —
Понад все вони любили
Свій коханий край.
Вмерли в Новім Заповіті
З славою святих. —
На Аскольдовій могилі
Поховали їх.

# data[].attributes.headline
"ПАРТІЯ ВЕДЕ"

# data[].attributes.subject
"ПАРТІЯ ВЕДЕ"

# data[].attributes.body
Та нехай собі як знають
Божеволіють, конають, —
Нам своє робить:
Всіх панів до ’дної ями,
Буржуїв за буржуями
Будем, будем бить!
Будем, будем бить!
Адже це уже не дивно,
Що ми твердо, супротивно,
Владно устаєм.
Ми йдемо походом гідним, —
Всім пригнобленим і бідним
Руку подаєм!
Руку подаєм!
Оживляєм гори, води,
Вибудовуєм заводи,
Ростемо ж ми, гей! —
До пустель, каналу й річки
Наші славні п’ятирічки —
Мовби до дітей,
До своїх дітей.
.....

# data[].attributes.headline
"І Бєлий, і Блок..." Павло Тичина

# data[].attributes.subject
"І Бєлий, і Блок..." Павло Тичина

# data[].attributes.body
І Бєлий, і Блок, і Єсєнін, і Клюєв:
Росіє, Росіє, Росіє моя!
…Стоїть сторозтерзаний Київ,
і двістірозтерзаний я.

Там скрізь уже: сонце! — співають: Месія! —
Тумани, долини, болотная путь…
Воздвигне Вкраїна свойого Мойсея,—
не може ж так буть!

Не може ж так буть, о, я чую, я знаю.
Під регіт і бурю, під грім од повстань
од всіх своїх нервів у степ посилаю —
поете, устань!

Чорнозем підвівся, і дивиться в вічі,
і кривить обличчя в кривавий свій сміх.
Поете, любити свій край не є злочин,
коли це для всіх!

1919 рік

# data[].attributes.headline
Павло Тичина “Пам’яті тридцяти”: аналіз поезії, історична основа твору

# data[].attributes.subject
Павло Тичина “Пам’яті тридцяти”: аналіз поезії, історична основа твору

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Трішки відпочинь від прози і занурся на хвилинку в поезію. Вірш "Пам'яті тридцяти" Павла Тичини продовжує цикл статей про короткі віршовані твори з програми ЗНО.

Поезія містить всього 20 коротких рядків, проаналізувати та осмислити які вдасться лише після з'ясування історичної основи твору. Аналіз вірша та коротка історична довідка у нашій статті далі!

Вид лірики

Вірш "Пам'яті тридцяти" належить до громадянської лірики.

Жанр

Жанр "Пам'яті тридцяти" - вірш-реквієм або епітафія (тобто твір, присвячений пам'яті померлих).

Мотив

Мотив вірша - подвиг юнаків, що віддали життя в боротьбі за незалежність України.

Історична основа поезії "Пам'яті тридцяти"

Поезія є відгуком Павла Тичини на трагічну подію доби визвольних змагань 1917-1920 рр.

29 (16) січня 1918 р. біля станції Крути (на Чернігівщині, за 120 км від Києва) відбувся бій між київськими юнаками (із Першої юнацької військової школи ім. Богдана Хмельницького та Студентської сотні помічного куреня Січових Стрільців) та більшовиками на чолі з Михайлом Муравйовим, що наступали на Київ.

Проти українців було кинуто петроградських і московських червоногвардійців зі складу 1-ї армії П. Єгорова. Ворог значно переважав українців за чисельністю, проте 600 юнаків (серед них, окрім студентів, було й навіть близько тридцяти школярів - підлітків 14-16 років) протрималися майже цілий день.

Близько 100 парубків загинуло в бою. Крім того, під час відступу на станцію Крути група з 35 юнаків натрапила на більшовиків та потрапила в полон.

За спогадами учасників бою, які вижили, двадцятьох вісьмох полонених вояки Єгорова, розлючені великими втратами під час бою, жорстоко катували, а потім розстріляли. Саме про цих хлопців поет написав:

Їх було поховано на Аскольдовій могилі в березні 1918 року, вже після визволення Києва від більшовиків (словами про це вірш починається, ними ж і завершується).

Основні ідеї та образи

Вірш сповнений розпачем від того, що світлі мрії про щасливу Україну:

було затьмарено вбивством її найкращих синів

Через це поета гнітять тривожні передчуття щодо майбутнього рідної землі:

Вину за цей жахливий злочин поет покладає на росіян, яких називає зрадниками та братовбивцями, використовуючи при цьому біблійні образи:

Зауважте! Каїн, за Книгою Буття, - син перших людей Адама та Єви, який через заздрощі вбив свого молодшого брата Авеля, й за це його прокляв Господь.

Водночас Тичина впевнений у тому, що подвиг юнаків під Крутами незабутній:

Він має бути взірцем мужності та незламності для нових поколінь українців, адже загиблі понад усе "любили свій коханий край".

У 2018 році виповнилося рівно 100 років з дня битви під Крутами. Краще запам'ятати деякі цифри та факти про цю пам'ятну подію тобі допоможе інфографіка про бій під Крутами від Українського кризового медіа-центру та Українського інституту національної пам'яті.
Хочеш більше корисних матеріалів для підготовки до ЗНО? Підписуйся на наш канал на Youtube ! Там багатеЗНО цікавого :)

# data[].attributes.attachment_link.title
Павло Тичина "Пам'яті тридцяти": аналіз поезії, історична основа твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Трішки відпочинь від прози і занурся на хвилинку в поезію. Вірш "Пам'яті тридцяти" Павла Тичини продовжує цикл статей про короткі віршовані твори з програми ЗНО. Поезія містить всього 20 коротких рядків, проаналізувати та осмислити які вдасться лише після з'ясування історичної основи твору. Аналіз вірша та коротка історична довідка у нашій статті далі!

# data[].attributes.headline
АНАЛІЗ "Визнаєте, як липа шелестить..."

# data[].attributes.subject
АНАЛІЗ "Визнаєте, як липа шелестить..."

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Павло Тичина відомий своїми неймовірної краси поезіями. Їх навіть класифікують за окремим, унікальним стилем, який називають " кларнетизм". Сьогодні ми проаналізуємо один із віршів зі збірки "Соняшні кларнети", напевне, найвідоміший твір поета - "Ви знаєте, як липа шелестить..."
Ви знаєте, як липа шелестить у місячні весняні ночі? Кохана спить, кохана спить, Піди збуди, цілуй їй очі. Кохана спить... Ви чули ж бо: так липа шелестить. Ви знаєте, як сплять старі гаї? Вони все бачать крізь тумани. Ось місяць, зорі, солов'ї... "Я твій" - десь чують дідугани, А солов'ї!.. Та ви вже знаєте, як сплять гаї! 6 травня 1911
Ідея

Ідея вірша "Ви знаєте, як липа шелестить..." - оспівування краси ночі, напоєної любов'ю.

Тема

Тема поезії - зображення кохання, природи.

Жанр

Жанр твору "Ви знаєте, як липа шелестить..." - ліричний вірш.

Вид лірики

Вид лірики - інтимно-пейзажна.

Стиль

Стиль, у якому написаний вірш "Ви знаєте, як липа шелестить..." - модернізм з елементами символізму та імпресіонізму, "кларнетизм".

Зупинимося трішки детальніше на понятті "кларнетизм". Цей термін був запропонований Ю. Лавріненком та В. Баркою на позначення стилю поезій Павла Тичини раннього періоду. Особливостями цієї концепції є засоби, які поет використовує у своїх творах: звуконаслідування, асонанси, алітерації, неологізми, епітети, метафори, а також розміщення строф на сторінці і рядків у них.

Зокрема, ось як виглядає вірш "Ви знаєте, як липа шелестить..." (ст. 14 за посиланням):

Художні засоби

Погляньмо поближче на ознаки "кларнетизму" на прикладі вірша "Ви знаєте, як липа шелестить...":

Загалом, цей короткий вірш, "Ви знаєте, як липа шелестить...", є гарним прикладом інтимно-пейзажної лірики та унікального "кларнетизму", за який відомий Павло Тичина. Твір описує кохання та почуття, емоції на фоні чарів ночі (😉).

***

Насамкінець, можемо тільки порадити прочитати прекрасну збірку "Соняшні кларнети" повністю.

А про ще один вірш із цього зібрання - "О панно Інно" - ми розповідали ось тут:

# data[].attributes.attachment_link.title
Павло Тичина "Ви знаєте, як липа шелестить...": читати вірш, розбір твору для ЗНО

# data[].attributes.attachment_link.description
Павло Тичина відомий своїми неймовірної краси поезіями. Їх навіть класифікують за окремим, унікальним стилем, який називають " кларнетизм". Сьогодні ми проаналізуємо один із віршів зі збірки "Соняшні кларнети", напевне, найвідоміший твір поета - " Ви знаєте, як липа шелестить..." Ви знаєте, як липа шелестить у місячні весняні ночі?

# data[].attributes.headline
АНАЛІЗ, Павло Тичина «О панно Інно» («кларнетизм»)

# data[].attributes.subject
АНАЛІЗ, Павло Тичина «О панно Інно» («кларнетизм»)

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Сьогодні перед вами зразок інтимної лірики Павла Тичини - "О панно Інно". У нашій статті з'ясуйте провідні мотиви та історію написання поезії, особливу увагу зверніть на художні засоби, на які короткий твір надзвичайно багатий.

О панно Інно, панно Інно!
Я - сам. Вікно. Сніги...
Сестру я Вашу так любив -
Дитинно, злотоцінно.
Любив? - Давно. Цвіли луги...
О люба Інно, ніжна Iнно,
Любові усміх квітне раз - ще й тлінно.
Сніги, сніги, сніги...
Я Ваші очі пам'ятаю,
Як музику, як спів.
Зимовий вечір. Тиша. Ми.
Я Вам чужий - я знаю.
А хтось кричить: ти рідну стрів!
І раптом - небо... шепіт гаю...
О ні, то очі Ваші.- Я ридаю.
Сестра чи Ви? - Любив...
1915

Вид лірики

Ця невеличка поезія вважається перлиною інтимної (любовної) лірики П. Тичини.

Провідні мотиви:

спогади про втрачене кохання, туга й душевний біль, викликані цими спогадами.

Історія написання

Вірш було написано 1915 року. Поет включив його до другого видання збірки "Сонячні кларнети" (1920 р.)

Цей твір є автобіографічним, тому для того, щоб зрозуміти його непростий зміст, потрібно з'ясувати, які саме події в житті митця надихнули його на написання цієї поезії.

Дослідники творчості Павла Тичини висували різні версії щодо того, ким була та дівчина, яку поет називає "панною Інною". На сьогодні найбільш достовірним видається таке пояснення: у 1913 р. Павло без тями ("дитинно, злотоцінно") закохався в дочку чернігівського літератора Івана Коновала Поліну (їх познайомив її брат Віктор, разом з яким Павло навчався в Чернігівській духовній семінарії) - красуню, що чудово співала, займалася музикою.

Вони певний час зустрічалися, проте Поліна не поставилася серйозно до почуттів юнака, досить швидко кинула його (згодом, у 1917 р., вийшла заміж за іншого). Павло дуже болів душею через цю зраду. Поліна мала молодшу сестру Ганну (Нюсю), яку за тодішньою модою неофіційно перейменували в Інну (саме до неї поет і звертається у вірші).

Інна була скромною та лагідною, вона палко закохалася в Павла, мріяла замінити сестру в його серці й навіть наважилася освідчитися йому в коханні. Можливо, саме про те її освідчення йдеться в рядках:

"Зимовий вечір. Тиша. Ми. // Я Вам чужий - я знаю // А хтось кричить: "Ти рідну стрів!".

Іноді, зустрічаючись із Інною, він нібито бачив у ній сестру, і тоді призабуте кохання поверталося знову ("...Сестра чи Ви? - Любив...").

Покинувши Чернігів, Тичина не поривав зв'язків з Нюсею-Інною. У записі в щоденнику, зробленому ним у квітні 1920 р., читаємо:

"Померла Нюся. З сухот. Оттепер уже для мене Поля зовсім не існує. В Нюсі я довго любив Полю".

Цікаво, що Тичина, у житті якого було дуже багато захоплень, закохався ще й у кузину Полі та Інни Наталю, і тому деякі літературознавці навіть вважали, що у вірші "О, панно Інно..." йдеться не про Поліну, а про Наталю.

Неповторність і швидкоплинність спалаху кохання та самотність після його згасання поет виражає за допомогою численних художніх засобів та символів.

Так, на початку вірша з'являються два символи: вікно та сніги. Вікно, швидше за все, асоціюється з розлукою, адже коли кохана людина йде від нас, ми часто дивимось їй услід у вікно. Сніги (це слово повторюється у вірші чотири рази), напевне, символізують холод на душі, самотність, безнадію, викликані нещасливим коханням.

Серед художніх засобів твору можна виокремити:

метафору: "Любові усміх квітне раз - ще й тлінно";

порівняння: "...Ваші очі пам'ятаю, як музику, як спів";

персоніфікацію (уособлення): "шепіт гаю...";

авторські неологізми: дитинно, злотоцінно;

риторичне питання: "...Сестра чи Ви?".

Наспівність, музичну тональність вірша досягнуто завдяки рефренам, а також широко використаним прийомам звукопису: асонансу (повторення однакових голосних: приміром, "Дитинно, злотоцінно") та алітерації (повторення однакових приголосних: "О, панно Інно, панно Інно!").

Як багато почуттів можна висловити в маленькій, здавалося б, поезії! Більше про вірші з програми ЗНО читайте за посиланнями:
Хочеш більше корисних матеріалів для підготовки до ЗНО? Підписуйся на наш канал на Youtube ! Там багатеЗНО цікавого :)

# data[].attributes.attachment_link.title
Павло Тичина "О панно Інно": читати вірш, провідні мотиви, історія написання, художні засоби поезії!

# data[].attributes.attachment_link.description
Сьогодні перед вами зразок інтимної лірики Павла Тичини - "О панно Інно". У нашій статті з'ясуйте провідні мотиви та історію написання поезії, особливу увагу зверніть на художні засоби, на які короткий твір надзвичайно багатий. О панно Інно, панно Інно!Я - сам. Вікно. Сніги...Сестру я Вашу так любив -Дитинно, злотоцінно.Любив? - Давно.

# data[].attributes.attachment_link.title
ЗЛАМАНИЙ. ПАВЛО ТИЧИНА: Між гімном армії УНР і Сталінською премією | Машина часу

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Сніданок з 1+1

# data[].attributes.attachment_link.title
Не такий, до якого ми звикли - історія Павла Тичини

# data[].attributes.attachment_link.title
Гра долі. "Я кличу тебе..." П.Г.Тичина

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
НМЦ вищої та фахової передвищої освіти

# data[].attributes.attachment_link.title
Павло Тичина та його творчість

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
верховна рада

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
соціальна країна

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
социальная страна

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Соціальна Країна

# data[].attributes.attachment_link.title
Невідомі історії з життя Павла Тичини

# data[].attributes.attachment_link.title
Павло Тичина - ПАМ'ЯТІ ТРИДЦЯТИ

# data[].attributes.attachment_link.description
Читає Василь Буколик. На Аскольдовій могилі Поховали їх - Тридцять мучнів українців Славних, молодих... На Аскольдовій могилі Український цвіт! - По кривавій по дорозі Нам іти у світ. На кого посміла знятись Зрадницька рука? Квітне сонце, грає вітер І Дніпро-ріка... На кого завзявся Каїн? Боже, покарай! - Понад все вони любили Свій коханий край.

# data[].attributes.headline
Павло Тичина «Пам’яті тридцяти»

# data[].attributes.subject
Павло Тичина «Пам’яті тридцяти»

# data[].attributes.attachment_link.title
П Тичина  Пам'яті тридцяти

# data[].attributes.headline
Павло Тичина «О панно Інно» («кларнетизм»)

# data[].attributes.subject
Павло Тичина «О панно Інно» («кларнетизм»)

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
павло тичина

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
о панно інно

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Українська література 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.title
Павло Тичина - О панно Інно

# data[].attributes.attachment_link.description
Uploaded by Українська література 11 клас on 2015-08-15.

# data[].attributes.attachment_link.title
Павло Тичина  Арфами, арфами

# data[].attributes.headline
Павло Тичина  «Ви знаєте, як липа шелестить…» («кларнетизм»)

# data[].attributes.subject
Павло Тичина  «Ви знаєте, як липа шелестить…» («кларнетизм»)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Українська література 11 клас

# data[].attributes.attachment_link.title
Павло Тичина - Ви знаєте, як липа шелестить

# data[].attributes.attachment_link.description
Uploaded by Українська література 11 клас on 2015-08-15.