# data[].attributes.body
En la imagen podemos observar dos figuras con pensamientos totalmente adversos. Por una parte, el niño, lleno de creatividad e imaginación, y, por la otra, la mujer, cuadriculada y con un pensamiento sistemático. Es un claro ejemplo de lo que es la educación tradicional. Los niños tienen mentes repletas de ideas, de ilusión y de creatividad, y es el querer que estos aprendan de una manera convencional lo que corrompe la imaginación de los niños. Si nos fijamos en las burbujas podemos ver como la de la mujer se come la del niño, es decir, somos los adultos, con nuestros conocimientos tan estructurados, los que matamos la ilusión de aprender y la increíble imaginación que tienen los más pequeños.

A diferencia del aprendizaje basado en la memorización, el aprendizaje significativo y competencial es aquel que nos hace aprender basándonos en aquello que ya conocemos y que nos enseña todo lo necesario para darle una utilidad en nuestras vidas. Es una nueva forma de potenciar la ilusión y creatividad del niño para que este aprenda y asimile conocimientos y, por tanto, se fijen de mejor manera en su cabeza.

# data[].attributes.body
Veiem dues imatges on a la primera es veu com una persona de referència com pugui ser una mestra o algun familiar no deixa treure a l'infant la creativitat i originalitat que pugui tenir i ho cohibeix del que vulgui fer realment i vol que faci el que ella digui i l'infant es veu com tingues ganes de treure els seus pensaments i altres però per com està actuant la persona de referència no li surt.
Autoevaluació: 6

# data[].attributes.body
He posat només tres punts dels que has dit al power point, però hi ha un parell de punts que els vaig posar a l'activitat anterior.

# data[].attributes.body
Autoevaluación: 6

# data[].attributes.body
Autoevaluación :5

# data[].attributes.body
Autoavaluació : 4/10

# data[].attributes.body
Auto avaluación: 4

# data[].attributes.body
Autoevaluación: 4

# data[].attributes.body
Auto avaluación: 4/5

# data[].attributes.body
En aquesta imatge podem observar dos principals personatges que tenen pensaments contraris. En primer lloc es troba la dona que està incitant a l'alumne a simplement memoritzar i seguir el model educatiu tradicional, on intervé l'ensenyament del nombres, les lletres, etc...
En segon lloc es veu a l'alumne que només té ganes de dusfrutar i no vol estar pendent dels aprenentatges que l'avorreixen. En aquest cas és normal, ja que un nin petit simplement vol passar-s'ho bé.
Es pot apreciar la cara de tristesa que aporta el nin, ja que està relacionant l'escola com una cosa dolenta que l'allunya de la seva diversió i a poc a poc és així com molts d'alumnes cada vegada s'interessen menys en anar a classe.

En relació a la pregunta que hi ha plantejada, crec que la principal diferència entre l'aprenentatge significatiu i el memorístic és que l'únic que mira per al nin i divertir-lo i produir que l'alumne desenvolupi el seus coneixements previs és el primer, ja que el seu principal objectiu és treure les habilitats del nin per que pugui resoldre qualsevol problema que li passi a la seva vida quotidiana en el mateix moment. Aquest és tan important perquè se preocupa per les emocions del nin, l'ajuda a disfrutar de classe treguent les seves motivacions, té en compte qualsevol capacitat que li faci falta i mira per el benestar del nin.
Totalment contrari a això es troba l'aprenentatge memorístic, que no té en compte cap emoció, motivació, capacitat del nin, si no que simplement té un objectiu que és donar una feina per aprendre i memoritzar per a l'hora de l'examen reduir-ho tot a una nota, evitant així qualsevol tipus d'activitat que pugui relacionar-se amb l'experiència dels alumnes.
En conclusió crec que l'aprenentage significatiu i competencial és aquell que permet la creativitat dels alumnes i el memorístic és aquell que evita el desenvolupament de la seva ment.

5/10

# data[].attributes.body
En esta imagen podemos ver dos figuras diferentes. Por una parte podemos ver la figura de una maestra un tanto tradicional ya que solo le interesa que sus alumnos aprendan utilizando el principio de la repetición y la memorización (ya que en la imagen de su pensamiento puede verse claramente las letras y los números ). Por otra parte tenemos la figura de un niño triste debido a que su maestra no le deja utilizar su creatividad y sus ideas para llevar a cabo un aprendizaje significativo y competencial que el propuesto por ella.
Pienso que el aprendizaje tradicional desestructura más que estructura a los alumnos ya que no les permite utilizar su creatividad e imaginación para aprender y que deberíamos acabar con esta visión tan sistemática y cuadriculada del aprendizaje para poder crear un alumnado feliz y con ganas de aprender.
Dicho esto, el aprendizaje significativo y funcional es aquel aprendizaje donde el alumno utiliza sus conocimientos previos para constituir un nuevo aprendizaje y que, a demás, puede utilizar ese nuevo aprendizaje en una situación concreta para resolver un problema determinado.

# data[].attributes.body
El que més m' inspira la imatge és tristor ja que cada vegada es fa més evident que s' ha de reflexionar sobre allò que s' ensenya, la manera de fer-ho i com ho avaluam al final.
Els mestres han de ser conscients de les emocions i motivacions de l'alumnat i així ho ha de percebre el nen per tal d'arribar a l'escola motivat i content, no trist com ens mostra la vinyeta.
Dit això, considero que l'aprenentatge significatiu i competencial, tenint en compte les emocions i motivacions del nen, és aquell que a través de les experiències ensenya a utilitzar estratègies  per encarar la vida real sempre partint de l'alumnat com a punt de partida.
En conclusió segur que esteim d'acord en que a partir de les necessitats del nen hi ha d'haver un equilibri entre un aprenentatge guiat, per l'acció i per l'aprenentatge experimental on també s'ha de tenir en compte uns resultats que no estan previstos i que poden venir de situacions espontànies.
Esperem que en poc temps el dibuix sigui diferent i l'escola canvii, tot i que no pot canviar d'avui per demà, o sí?

# data[].attributes.body
A n’aquesta imatge podem apreciar perfectament dues figures, la de una dona adulta ja sigui mestre o mare, i la d’un infant.
Podem veure que l’adult té unes intencions d’ensenyar amb un model memorístic tradicional, aquell en la que les coses s’aprenen de forma repetitiva, empollant i moltes vegades de manera obligada i/o forçada.I a més, a la imatge s’observa perfectament com la vinyeta de la dona te totes les intencions de menjar-se la del nen petit. Aquell en que, un poc empagait,a la seva ment s’imagina com seria l’aprenentatge dels seus somnis,el que a ell li agradaria aprendre y el que ell passaria gust fent ( jugar a la natura, descobrir i explorar animals, construir castells d’arena...).
Doncs,un pic he reflexionat sobre la imatge, he arribat a la conclusió de que és necessari que a les aules es comenci a ensenyar de manera significativa i competencial,es a dir, ensenyar de manera en que els infants adquiresquin coneixaments, però fent allò que més els hi agrada, de manera pràctica, sense la necessitat d'haver d'emprar el tipus d'ensenyament tradicional memorístic.
Es necessari que a les escoles s'ensenyi de manera que els infants en un futur, puguin desenvolupar i aplicar el seus coneixements apresos, ja sigui per resoldre conflictes, per cercar feina, formar una família....

Autoavaluació: 6

# data[].attributes.body
A la imatge podem observar dos punts de vista del que és l’educació a l’escola. Un basat en l’aprenentatge teòric, memorístic, col·lectiu i clarament assegut davan d’un quadern, i l’altre, en canvi, imaginat pel nin, representa una educació pràctica, en col·lectivitat però individualitzada, a l’aire lliure podent observar i experimentar amb el medi.
A més, si ens fixam hi apareix una papallona en els dos pensaments: la que imagina el nin està dibuixada amb moviment, detalls en les seves ales i uns ulls, representant el que ell veu quan s’imagina una papallona, mentres que la que pensa la mestra és una papallona amb unes ales triangulars i sota un paper, sense moviment i poc realista.
Crec que el que vol representar aquest dibuix és que amb el model educatiu tradicional lleva la imaginació, les ganes d’aprendre i d’experimentar del nin, ja que el que volen ells no és estar asseguts en una cadira mirant una pissarra.  4

# data[].attributes.body
En la imagen podemos observar dos figuras con pensamientos totalmente adversos. Por una parte, el niño, lleno de creatividad e imaginación, y, por la otra, la mujer, cuadriculada y con un pensamiento sistemático. Es un claro ejemplo de lo que es la educación tradicional. Los niños tienen mentes repletas de ideas, de ilusión y de creatividad, y es el querer que estos aprendan de una manera convencional lo que corrompe la imaginación de los niños. Si nos fijamos en las burbujas podemos ver como la de la mujer se come la del niño, es decir, somos los adultos, con nuestros conocimientos tan estructurados, los que matamos la ilusión de aprender y la increíble imaginación que tienen los más pequeños.

A diferencia del aprendizaje basado en la memorización, el aprendizaje significativo y competencial es aquel que nos hace aprender basándonos en aquello que ya conocemos y que nos enseña todo lo necesario para darle una utilidad en nuestras vidas. Es una nueva forma de potenciar la ilusión y creatividad del niño para que este aprenda y asimile conocimientos y, por tanto, se fijen de mejor manera en su cabeza.

# data[].attributes.body
en la imagen podemos observar a un niño que parece llegar a la escuela y a una mujer, que podría ser la profesora, representando dos formas de aprendizaje totalmente opuestas.

Por una parte, vemos como los pensamientos del niño se basan en juguetes y en objetos que le pueden resultar interesantes para su edad. Muestra un expresión en su rostro de tristeza al llegar a la escuela, ya que sabe que allí no le enseñarán nada que realmente le llame la atención. El niño a su vez representa el aprendizaje significativo que consiste en desarrollar las ideas y conocimientos previos que ya posee el niño. También representa un aprendijaza competencial, ya que los conocimientos adquiridos a base de sus intereses le servirán a lo largo de su vida y podrá aplicarlos en diferentes ámbitos. Esta metodología te prepara para el mundo real y también a estar preparado en el momento en el que se te presenten problemas para que tengas capacidad de poder solucionarlos.

Por otra parte, la mujer muestra unos pensamientos que tienen como objetivo "destruir" las ilusiones de los niños. La profesora representa un sistema totalmente tradicional, es decir, el aprendizaje se basa en memorizar. Por ello, dentro de sus pensamientos se incluyen la geometría, el hecho de repetir varias veces lo mismo, las matemáticas, etc. Este es el método de aprendizaje que se ha usado hasta ahora y que como muestra la imagen, a los niños no les gusta, ya que su único propósito es menorizar, no aprender. Al memorizar los niños no logran interiorizar los contenidos y por tanto es un aprendizaje parcial, es decir, no les servirá en un futuro ya que no se acordarán de lo estudiado y por ese motivo no se considera útil.

4/10

# data[].attributes.body
A continuació parlaré de que significa l'aprenentatge significatiu i competencial versus l'aprenentatge memorístic a través de la foto.
A la foto podem veure un nin y una dona. El nin representa l'aprenentatge significatiu i competencial; ell vol aprendre de manera pràctica, amb jocs i activitats dinàmiques.
En canvi; la dona representa l'aprenentatge memorístic. Aquest mètode des del meu punt de vista no serveix per res ja que els alumnes no aprenen, només aproven examens. Pens que això no hauria de ser així pel fet de que els nins van a l'escola per aprendre, no per retenir informació en el cap que després no tendrán el mode per emprar-lo.
Per tant, l'aprenentatge significatiu i competencial es aquell que utiliza la reconstrucció i aposta informació des de el que ja ha après l'alumne.

# data[].attributes.body
L’aprenentatge significatiu i competencial és el tipus d’aprenentatge que es basa en les habilitats i els coneixements que l’individu ja poseeix, de manera que es relacionen amb els nous coneixements que els infants adquireixen  per aconseguir resoldre els problemes quotidians, amb els quals utilitzarà les seves. habilitats i els seus coneixements.

Com podem veure en aquesta imatge, apareix la figura d’un nin que està pensant amb aquest tipus d’aprenentatge, a diferencia de la que podria ser la seva mare, que pensa en un aprenentatge totalment diferent, fa referencia a un aprenentatge memorístic. Això ho podem saber ja que, com veim a la imatge, es basa en la repetició de lletres, nombres, objectes, etc. En canvi, la idea que té el nin “d’aprenentatge” es totalment diferent a la de la seva mare. Com veim a la imatge, en cap moment es veu qualque tipus de repetició dels objectes que ha après, tot lo contrari, veim com són objectes diferents i que ens trobam a la vida quotidiana (pilota, cotxe, etc.), al contrari de la mare (lletres, nombres, etc.). D’aquesta manera, podem adonar-nos com l’aprenentatge significatiu i competencial li serà més útil a l’infant que l’aprenentatge memorístic (tradicional) ja que, a diferència de l’aprenentatge significatiu i competencial, el memorístic tendeix a oblidar-se molt més ràpid, a més de ser molt menys útil de cara a la resolució de problemes reals.

es basa en les habilitats i els coneixements que l’individu ja poseeix, de manera que es relacionen amb els nous coneixements que els infants adquireixen  per aconseguir resoldre els

# data[].attributes.body
La imagen a describir representa la figura de una mujer mayor y un niño pequeño, y cada uno de ellos representa un tipo de aprendizaje. El niño pequeño representa el aprendizaje competencial y significativo ya que el quiere aprender de forma práctica mediante juegos.
La mujer mayor representa el aprendizaje o escuela tradicional ya que se basa en el aprendizaje memorístico y de repetición.
Desde mi punto de vista este tipo de escuela o aprendizaje no sirve de nada ya que no deja que el alumno se desarrolle por si mismo y es un aprendizaje que no se le da bien a la mayoría de alumnos por ser monótono y aburrido.
Por lo tanto, definimos el aprendizaje competencial y significativo como una manera de que el alumno aprenda los diferentes conocimientos relacionando las ideas ya adquiridas con los nuevos conocimientos y así relacionarlos entre sí.

# data[].attributes.body
La imatge a descriure presenta una dona i un nin. Cada un d'ells representa un tipus d'aprenentatge. La dona, des de el meu punt de vista, té una idea d'escola tradicional basant-se en l'aprenentatge memorístic tal com ens indiquen la repetició dels exercicis de matemàtiques, l'ortografia, formes geomètriques... Des de el meu punt de vista, no és un aprenentatge útil i poc durader, ja que l'objectiu és "vomitar" el temari a l'examen encara que els conceptes no s'entenguin. Aquest aprenentatge no serveix a tots els alumnes.
Per l'altra banda, tenim el nin, que mostra la versió d'aprenentatge contrària a la de la dona. Ell vol aprendre a través de jocs mitjançant un aprenentatge significatiu i competencial. Amb aquest mètode aprendran motivats i els ajudarà a aprendre coses útils per posar en pràctica a la vida quotidiana. A més, el nin es troba desil·lusionat, ja que no pot aprendre de la manera que a ell ni agradaria.

Per tant, definim l'aprenentatge competencial i significatiu com aquells coneixements que va aprenent el nin, es relacionen amb les idees que ja ha adquirit abans. Per tant, aprendrà a partir de relacionar coneixements anteriors amb els nous.

# data[].attributes.body
A la imatge es presenten dos subjectes que encaixen en el perfil de mare i fill, o mestre i alumne. A cada un d'ells apareix el que pensen. Les diferències són molt clares, el nin vol exposar la seva creativitat i imaginació, però per altra banda apareix una dona, que opacarà i ocultarà tot el que el nin vol fer. Això és degut a que ens fan veure que les persones adultes, és a dir, amb més experiències són l'autoritat, i hem de fer el que ells ens diguin. El que passa amb això és que fa que tot el que el nin vol fer, mori. La llibertat del nin és menjada pel pensament d'ella, ja que vol dur a terme un aprenentatge memorístic i de reproducció d'idees, i això priva a l'evolució del nin. El problema és que amb aquestes idees tan autoritàries feim que els infants no cresquin. Aquest sistema està únicament dirigit a un sector de nins, i margina a tots aquells que són més creatius i més innovadors. El que ens fan veure amb aquest aprenentatge és que l'escola és una fàbrica a on volen que surtin tots els nins iguals. I per aquest motiu molts de nins creuen que no serveixen i que són inútils, però només és perque no han deixat potenciar les seves qualitats, les quals segurament seran molt més útils en un futur.

L'aprenentatge significatiu és el que es centra en el nin. L'individu és responsable del seu propi aprenentatge, així que té un paper actiu i participatiu. Aquest tipus d'aprenentatge serveix per potenciar les idees prèvies que té el nin. (Alerta amb com ho expresses!!!)
Per altra banda l'aprenentatge competencial és aquell que et serveix per un futur, no només per aprovar un examen. Aquest se centra que l'individu estigui preparat pel món real i solucionar els problemes que se li presentin.

NOTA: 5

# data[].attributes.body
En aquesta imatge podem veure a simple vista a una dona i a un nin petit. Per una banda, trobam a la dona, la qual sembla que pensa en l'escola i té una idea molt clara d'aquesta, veient el seu pensament podem veure que la seva manera de veure l'escola és la tradicional; ja que apareixen exercicis de matemátiques, ortografia... i per l'altre banda tenim al nin, amb un pesnament totalment diferent, a primera vista sembla trist ja que tenia en ment moltes activitats de diversió, el nin pensa en jugar com és ben normal a la seva edat, vol aprendre d'una manera que s'ho passi bé. La tristesa que mostra es la seva decepció al veure que no aprendrà com ell pensava.
L'aprenentatge significatiu i competencial consisteix en tot aquell coneixement que aprèn el nin, que després relacionarà amb totes les idees que ja disposava. Així que, aprendrà a partir de relacionar coneixements anteriors que ja tenia amb els nous.
En canvi, l'aprenentatge memorístic és aquell que com bé diu el nom, aprenem de memòria qualsevol contingut, per degràcia aquest és l'aprenentatge per excel·lència, del qual tots hi hem estat obligats a l'escola a practicar, és un tipus d'aprentatge que consisteix en memoritzar una certa informació per després explicar-la a l'examen, el problema d'aquest és que aquesta informació no es retén, o molt poca, i ens examinam amb una informació que passat una setmana, ja no la tenim.

# data[].attributes.body
En la imagen podemos observar a una madre saludando a su hijo que parece ser llega de la escuela. La cara de la madre nos da a entender que está feliz, contenta y expectante por lo que cree que su hijo ha aprendido en la escuela. Los objetos que salen representados en la cabeza de la madre nos dicen que su hijo en la escuela ha aprendido matemáticas, números, letras, dándonos a entender que el niño ha aprendido puros conocimientos de libros, una de las pistas que nos da el cuadro de diálogo del pensamiento de la madre es que el fondo es de cuadrículas representando un cuaderno.
Por otra parte, observamos que la cara del niño refleja tristeza y desconcierto. En el cuadro de objetos que representa el pensamiento del niño vemos prácticamente juguetes. Todos esos objetos nos dan a entender que em niño ahora mismo lo único que desea es jugar.
Personalmente, la imagen me hace pensar que los niños simplemente quieren jugar y no significa que no puedan aprender jugando, al contrario, el juego es una metodología de aprendizaje super adecuada para los más pequeños.
Pienso también que el pensamiento de la madre representa el pensamiento de la mayoría de adultos de la sociedad actual. Considero que este es el pensamiento que debemos cambiar para poder ayudar a nuestros pequeños a ser felices y a aprender teniendo en cuenta lo que són, niños y no porque vayan a la escuela deban dejar de hacerlo. La sociedad actual es una sociedad en constante cambio, por tanto las metodologías de estudio y aprendizaje deben ir adaptándose a estos cambios.
En mi opinión el sistema educativo que utiliza la metodología de aprendizaje memorístico no es nada favorecedor para el alumno, yo misma tuve que memorizar muchas veces y muchos conceptos sin entenderlos por tal de aprobar un examen, evidentemente al finalizar el examen no recordaba ni había interiorizado todos esos conceptos.
También me gustaría remarcar que en la escuela no me enseñaron a afrontar mis miedos ni a desarrollar mis actitudes y virtudes y tampoco a fortalecer mis defectos, cosa que considero que es súper necesaria para la vida en sociedad de cualquier ser humano.
Por lo tanto, para mí, el aprendizaje significativo y competencial es aquél que al niño/a le ayuda y enseña diariamente en la escuela a superar barreras, tanto personales como competenciales, a resolver problemas y conflictos en el aula y así el alumno será capaz por sí mismo de resolverlos también  fuera de esta y enseñarles a adquirir conocimientos nuevos de forma eficiente, es decir, comprendiendo y entendido que és para que sirve y para qué le servira al niño/a. Este tipo de aprendizaje aprovecha las necesidades y ganas del niño, como ejemplo usaría el objeto que representa una pelota, nos da a entender que a ese niño le gusta el fútbol, por lo tanto ese niño ha aprendido ya algo sobre fútbol, pues este tipo de metodología aprovecha lo que ya ha aprendido y en base a ello incrementan el aprendizaje.
Por aprendizaje memorístico entiendo aquel que su metodología de estudio es la de memorizar un concepto sin entenderlo y por lo tanto sin interiorizarlo, es aquél método que lo único que hace es que el alumno se sienta frustrado y termine por ser un fracaso escolar, en definitiva solo sirve para retrasar al alumno en su aprendizaje.

# data[].attributes.body
Per començar l’aprenentatge significatiu és;

és un concepte que té a veure amb els coneixements que l'alumne té i amb els quals hem de connectar. Aquell coneixement que permetrà, que donarà la mà i que obrirà la porta per a la integració del nou aprenentatge en el seu esquema de coneixements previs. I les competències té a veure són això, amb les habilitats que s'adquireixen en aquesta ultima fase de l'aprenentatge significatiu, amb l'experiència de saber utilitzar els aprenentatges que adquirim per a desenvolupar la nostra vida quotidiana amb les exigències que ens produeix, amb l'obligació que tenim els docents de facultar als alumnes per a aprofitar tot el bo que arribi en la vida i saber resoldre totes les dificultats que se li presenti.

Donant la meva opinió sobre la imatge,

Observant la imatge es poden observar dos pensaments:

El primer el pensament que té l’infant, on es pot observar el que pensa. On es pot deduir que vol un aprenentatge lliure, on vol pintar, jugar i viatjar.

I el pensament que té la mestra on es pot deduir que vol donar un aprenentatge basat en la repetició i la perfecció. On no hi ha lloc per a la imaginació que és el que vol l’infant.

# data[].attributes.body
En aquesta imatge puc observar a un nin, el qual desarrolla uns pensaments molt diferents als que té la seva mare, els pensaments del nin estan associats a les coses que a ell li generen interès, en canvi les idees de la seva mare són molt tancades i sistemàtiques. Aquesta situació i diferències d'idees deriven a un sentiment de tristesa per part del nin, ja que enlloc d'aprendre mitjançant les seves inquietuts ha d'aprendre de manera forçosa un temari que a ell no sembla agradar-li.

L'aprenentatge significatiu i competencial, és un tipus d'aprenentatge en el qual es desarrolla un aprenentatge que té en compte els coneixiements prèvis i els gustos del qui aprèn i mitjançant això es desenvolupa un aprenentatge que té com objectiu crear persones competents, això significa que puguin saber com superar qualsevol problema en la vida qüotidiana.
Aquest sistema dona utilitat real al que aprenem, si ho comparam amb l'aprenentatge memorístic, la manera en la qual quasi tothom està obligat a aprendre, és un tipus d'aprenentatge el qual es retén certa informació durant un breu període, s'avalua posteriorment i s'oblida un gran percentatge de la informació.

Per concluir, la finalitat d'aprendre és ser capaç d'aplicar els coneixements i poder recordar-los, és a dir que siguin útils.

té en compte els coneixiements prèvis i els gustos del qui aprèn i mitjançant això es desenvol

# data[].attributes.body
En aquest dibuix ens trobem davant una dualitat pel que fa a la percepció de quines són les eines per aprendre. Per una banda ens trobem la figura de la mare o de l'adult, que té una idea del procés d'ensenyament i aprenentatge més tradicional i obsolet. Un aprenentatge que també podríem considerar de tipus memorístic o mecànic, que sense dubte serà més fàcil que s'arribi a oblidar el contingut.
Per altra banda ens trobem al nin, que té al cap altres situacions o objectes més estimulants per a ell, així com la idea del joc. Amb aquests darrers conceptes citats, és on el mestre es pot ajudar com l'eina que durà al nin a un aprenentatge significatiu, que més tard l'ajudarà a resoldre problemes reals que es pugui trobar. Si coneixem més del nin pel que fa als seus esquemes de coneixement previs, i a més sumem les seves actituds, interessos, etc, podrem provocar al nin reptes que l'apropin a un nou aprenentatge; és per això, que tot allò que el nin té al cap i sobretot el joc com a element molt important, ens pot servir per fer-li arribar aquestes noves competències.
Autoevaluació: 5

# data[].attributes.body
En aquesta vinyeta veim un adult que pretén ensenyar a l’infant seguint el mètode tradicional memorístic, però l’infant té uns altres interessos. El que molts de pics ocorre és que amb l’aprenentatge memorístic només aconseguim matar la curiositat de l’infant i no l’ajudam a saber enfrontar-se als problemes de la vida real. L’aprenentatge significatiu és aquell que et serveix per a la vida, aquell que et prepara per a la vida. Per tant, l’escola ha de tendir cap a l’aprenentatge significatiu: hem de fer adults que tenguin estratègies per enfrontar la vida. L’alumne ha de poder aplicar el que va aprendre als diferents contextos o situacions en què viurà. I hem de recordar que s’aprén sempre, contínuament, tal com hem vist a l’article. Només així ajudam els infants a ser persones més felices perquè, repetesc, tenen estratègies per fer front a les múltiples dificultats que els plantejarà la vida.

# data[].attributes.body
A l’hora d’analitzar la imatge podem dir que aquesta està composta per una dona o una mestre i un infant cara a cara.

En el cas de la dona o la mestra, des del meu punt de vista, te dins la seva imaginació un mètode d’educació tradicional. Com podem veure clarament apareixen diverses evidències pròpies del sistema tradicional, com l’ús de la repetició com a via per aprendre i memoritzar un aspecte en concret, (la repetició de les lletres, formes geomètriques, nombres, etc.). A més la impressió que em dona la representació en forma de boca la figura que compon el pensament de la mestre, és la d’envair amb tots aquets conceptes/informacions/continguts, el pensament de l’infant, es a dir, bolcar o imposar des de l’exterior tota la informació. Que en la meva opinió és considerant un sistema o una via d’aprenentatge, estàtica, rígida, autoritària i poc eficient. Ja que aquest sistema tradicional, no és apte per a tot l’alumnat.

D’altre banda en el cas de l’infant, és una percepció totalment contaria a la de la mestra. La representació de la seva imaginació, es compon d’elements propis dels infants com es el jugar. Però des del meu punt de vista el seu pensament és totalment aplicable a l’aprenentatge, ja que a través de jugar, experimentar i explorar, podran aprendre de tot i més que amb el sistema tradicional, ja que practicaran aspectes que els ajudaran a la vida i també molt important, aprendran motivats ja que treballaran damunt allò que més els apassiona i els provoca interès. A més un altre aspecte que recolza la meva percepció és la cara de desmotivació en que es mostra en nin. És a dir es mostra desil·lusionat davant les intencions que te la mestra.

Podem dir que l'aprenentatge competencial i significatiu consisteix en que tot aquell coneixement que aprèn l'infant, es relacionen amb totes les idees les quals ja disposa. el nin aprendrà relacionant els coneixements nous amb les idees que ja formen part de la seva estructura.

Aquest tipus d'aprenentage capacitarà al nin a l'hora de saber actuar davant situacions problemàtiques que es trobarà al llarg de tota la seva vida, i a més tots aquest coneixemets, cada vegada s'aniràn millorant i incrementant.

A diferencia de l'aprenentatge competencial i significatiu, l'aprenentatge memoristic, la seva eficiència podem dir que és a curt plaç, és a dir, serà efectiu només durant un temps determinat des de que s'ha memoritzat, apart de realment no comprendre el que has estudiat o treballat fent així un aprenentatge inútil i por efectiu que s'acabara oblidant.

Autoavaluació: 4/5

# data[].attributes.body
En aquesta imatge trobam una mare en el qual pensa clarament que anar escola és: ortografia, matemàtiques, dibuix, geometria, etc. Això definiria clarament l'aprenentatge tradicional, ja que es basa a emmagatzemar informació sense tenir en compte si l'alumne entén o no els conceptes exposats, és a dir repetir els continguts les vegades que facin falta perquè l'alumne memoritzi aquesta informació sense entendre-la i sense pensar amb el que ell realment sap. A la imatge podem trobar tres formes geomètriques iguales i tres lletres iguales, d'aquí podem partir per explicar que cada alumne té el seu ritme d'aprenentatge i que potser un nin haurà de fer més feina que un altre per adquirir aquestes habilitats. Finalment sirà un aprenentatge que el cap i a la fi el nin no li agradarà i no estarà interessat.

A l'altra part de la imatge trobam el nin en el qual pensa amb joguines, la platja, els amics, la diversió, la natura, etc. Coses que per ell són interessants i no pot realitzar perquè a l'escola atorguen unes altres activitats que ells creuen més important, però de la qual en un futur no els servirà de res.

Per tant l'aprenentatge significatiu i competencial, és aquell on cada persona aprèn i assimila els conceptes, però els adapta als seus coneixements previs. És un aprenentatge que prepara els alumnes per resoldre problemes de la vida i per resoldre'ls utilitzaran les seves capacitats, habilitats i la seva pròpia experiència. Cal dir que aquest tipus d'aprenentatge passat el temps no s'oblida sinó que creix amb el temps. Tal com s'explica a l'article, és molt rellevant que el nin estigui motivat, interessat i sobretot que tengui ganes d'aprendre, ja que sinó els pilars del qual està construït l'aprenentatge significatiu no podran evolucionar i per tant no tendran èxit.

Autoavaluació: 6

# data[].attributes.body
En aquesta imatge es pot apreciar dos subjectes, una mestra i un alumne. Per una banda, en tenim a l'alumne, el qual mostra una cara de por i desconcert mentre que diu "Buenos días". A més, es veuen els seus pensaments com si fossin en una tabula rasa, en la qual trobem objectes del seu interès com són els castells, cotxos, joguines... Per altra banda, està la mestra, que sembla un robot, i diu "hola carino". La seva bombolla de pensament té de fons un full quadriculat el qual fa referència al fet que tot el tenen mil·limetrat i sistematitzat. Dins aquesta, podem trobar repeticions de lletres, enumeracions, figures geomètriques... Cal destacar que la bombolla de la mestra tracta de menjar la bombolla del nen i superposar-la, menjant-se tota la seva creativitat, idees, interessos... Per veure el contrast del pensament del nen i la mestra podem posar la vista en la papallona dibuixada, quan és dibuixada pel nin està plena de creativitat pròpia, mentre que la de la mestra és com un patró de formes geomètriques.

L'aprenentatge significatiu és aquell que parteix de les idees prèvies que té l'individu (el nen), i aprèn segons la seva estructura mental, és a dir, els nous continguts han de ser compatibles (han d'estar vinculats) amb els anteriors coneixements, per poder acomodar-los a la seva estructura. El punt més important, és el fet d'arribar a entendre'ls. Això és tot el contrari del memorístic, ja que només aprens per repetició, memoritzant sense arribar a comprendre realment els continguts. Llavors, l'aprenentatge competencial és aquell que dona una major importància a les competències que tenen individualment els alumnes, és a dir, a les seves habilitats. És una manera més individualitzada de l'aprenentatge, més personalitzada.

parteix de les idees prèvies que té l'individu (el nen), i aprèn segons la seva estructur

# data[].attributes.body
En aquesta imatge tenim dos protagonistes: un nin i la seva mare.

La mare pensa en un sistema educatiu tradicional basat en la transmissió de coneixements relacionats amb les matemàtiques, les llengües, la geografia,... En canvi, el nin pensa en jugar i això seria la base de l’educació que el desitja, és a dir, ell vol aprendre jugant, experimentant,... El nin està trist perquè la seva mare intenta que ell faci un tipus d’activitats que no li interessen.

L’aprenentatge significatiu i competencial és aquell en el que disposam de coneixements els quals ens són útils per donar una resposta eficaç a un problema o a una situació actual o d’un futur. Aquest aprenentatge ajuda a millorar la interpretació i la intervenció de totes les situacions necessàries. En canvi, l'aprenentatge memorístic és aquell en el que aprenem de memòria una definició, un concepte, un text,... sense entendre el seu significat ni la seva aplicació real.

En l’aprenentatge significatiu el punt de partida de nous aprenentatges són els coneixements previs i realment aprenem quan establim relacions entre el contingut previ i l’actual o nou.

L’aprenentatge competencial es basa en aprendre fent, és a dir, implica una acció. Si el que hem après s’entén i es domina, podrà ser utilitzat de manera competent davant una situació real.

Finalment, vull destacar que si tot el que aprenem no es pot aplicar no serveix de res aprender-ho.

Autoevaluació: 4

# data[].attributes.body
Per començar, la imatge que ens és representada és molt clara. La representació que jo interpret és en primer lloc, una dona que té l'aspecte conforme amb el que ella pensa i reflexiona. En aquest cas, ella rumia sobre cal·ligrafia, dibuix, formes geomètriques, conceptes matemàtics...  Si us fixau, tot està ordenat d'una manera sistemàtica, tal i com és l'aprenentatge tradicional. Per altra banda, tenim un infant (nin) que la seva aparença crida de manera considerable l'atenció, atès que té un rostre pessimista, és a dir, trist. En aques cas, és totalment diferent el que pensa ell, ja que el nin raona sobre tots aquells conceptes que més li agraden o li desperten l'entusiasme, com són: les joguines, els animals, els cotxes, les flors, els vaixells...
Cal destacar sobretot, la forma que té la vinyeta de la dona, ja que sembla que és mengi la vinyeta del nin. Aixó ho podriem simbolitzar com a que en certa manera l'està limitant i no l'esta guiant o acompanyant, sinó que l'educa imposant els seus criteris de manera auoritària, de forma que queden anul·lats els seus interessos i no és això el que volem en l'aprenentatge significatiu i competencial. Una frase que cal mencionar per poder entendre el concepte de competent és: "No es posible ser competente si el aprendizaje de los competentes ha sido solo de carácter memorístico". És a dir, aquell aprenentatge significatiu i competencial serà el que a part de la memorització comprensiva, es faci possible l'aplicació en contexts diferents, per així poder millorar la interpretació i intervenció. A més, de tenir una finalitat i sentit en el moment de l'aprenentatge i que tengui en compte totes aquelles habilitats, actituds i coneixements de l'infant.
És evident, que és més fàcil aprendre de memòria. No obstant, les realitzacions costoses són aquelles que a l'hora de fer provoquen que tu tenguis una activitat mental i a la vegada una reflexió del que fas.  A mode de conclusió, diria que per apropar-nos al màxim a l'objectiu cal fer esment a que s'ha de tenir una actitud favorable, un paper actiu a l'hora d'aprendre i on el protagonista ha de ser l'alumne i és explícit que s'ha de sentir capaç per poder realitzar-ho de manera triomfal i no s'ha de percebre en cap moment el sentiment de fracàs, com passa a dia d'avui amb els alumnes que no aconsegueixen l'èxit que toca a nivell memorístic.
RESUM: Ens ha de ser útil, ha de perdurar l'aprenentatge, ho hem de saber emplear en diferents situacions i ens ha de preparar per la vida d'ara i per poder resoldre problemes reals o de futur.
Autoavaluació: 9

# data[].attributes.body
Aquesta imatge representa l'aprenentatge tradicional i memorístic en front de l'aprenentatge competencial.
Quan el nin se'n va a l'escola, sa mare pensa en un aprenentatge de matemàtiques, cal·ligrafia, geometria, etc. És a dir, un aprenentatge que es basa en la imitació i memorització dels conceptes. Per exemple, quan es veu la lletra "a" escrita tres vegades seguides ho interpret com a que s'imposa una mateixa manera de fer les coses a tots els alumnes). En definitiva, és un aprenentatge en el qual el nin no està interessat en aquest moment, i per tant, no li serà útil per la seva vida actual. En canvi, el nin pensa amb joguines, la platja, els amics, la natura, etc., ja que és el que a ell l'interessa, però no pot fer perquè a l'escola se li imposen un altres tipus d'activitats.
L'aprenentatge significatiu i competencial, per tant, és aquell que té una finalitat i un sentit en el moment en el qual s'aprèn, en el qual les habilitats i els coneixements es posen en marxa i combinen per fer front a una situació real. És un aprenentatge que, a diferència del memorístic, no s'oblida, sinó que millora i s'aprofundeix. A més, tal i com s'explica a l'article, és important que per a que un aprenentatge sigui significatiu, el nin estigui disposat, interessat en aprendre i es senti capaç, ja que sinó no tendrà èxit. En conclusió, l'aprenentatge significatiu és un procés complex en el qual s'han de tenir en compte els interessos, possibilitats i coneixements previs de cada nin per aconseguir que allò que s'ensenya pugui resultar-li útil en el present i en el futur.

Nota: 7

# data[].attributes.body
La imatge que em de descriure es veu una dona i un nin. La dona pensa amb un sistema educatiu tradicional, ja que podem veure que al globus hi ha de fons un quadern de quadres, dintre del globus podem trobar figures geomètriques, nombres, etc., però tot té forma quadrada; a això ho podem interpretar com un sistema estricte i enquadrat.
Pel que fa al nin, podem veure que la seva cara no és de felicitat, sinó que està trist i amb la mà d'un maletí. Els nins per anar a escola haurien d'estar contents.
El nin dins el seu globus té juguetes i coses que li agraden, no té nombres ni figures geomètriques.
Podem veure com el globus de la dona pareix que té forma de boca i es vol menjar el globus del nin que simbolitza que la dona vol atrapar al nin i imposar-li les seves idees.
L'aprenentatge significatiu és aquell que els continguts nous és relacionen amb els coneixements prèviament adquirits, de manera que queden assimilats a l'estructura cognitiva de l'alumne.
L'aprenentatge competencial és aquell que està basat en les competències, un aprenentatge competencial és aquell que suposa treballar els continguts de forma integrada. El que fa és garantir l'establiment del màxim de connexions entre els aprenentatges que els alumnes poden adquirir en diversos àmbits.

Dels 10 punts que hi ha al Power Point només en tinc tres. Per tant, me pos un 5 perquè lo mínim ho sé. I he arès colque cosa