# data[].attributes.body
Artikulacija temeljni je glazbeni parametar koji određuje kako će se zvučati pojedinačna nota ili drugi diskretni događaj. Artikulacije prvenstveno strukturiraju početak i kraj događaja, određujući duljinu zvuka i oblik njegovog napada i propadanja . Oni također mogu izmijeniti timbar , dinamiku i visinu događaja. Glazbena artikulacija analogna je artikulaciji govora , a tijekom baroknog i klasičnog razdoblja podučavala se u usporedbi s govorništvom .

zapadnjačke glazbe sadrži niz tradicionalnih artikulacija koje su bile standardizirane u 19. stoljeću i koje se i dalje naširoko koriste. Skladatelji se, međutim, ne ograničavaju na njih i mogu izmišljati nove artikulacije prema zahtjevu djela. Pri pisanju elektroničke i računalne glazbe , skladatelji mogu dizajnirati artikulacije iz temelja.

# data[].attributes.body
Uz sljedeće upute skladatelja, izvođači biraju kako artikulirati događaji s rezultatom neovisno, u skladu s njihovim tumačenjem. Do 17. stoljeća , rijetko je bilo u partituri označavati artikulacije, a čak su i tijekom baroknog razdoblja bile neuobičajene osim ukrasa, prepuštajući ih izvođaču i tadašnjim standardima. Čak i tijekom klasičnog razdoblja, tumačenje artikulacijskih znakova variralo je daleko šire nego danas. Artikulacije su sada postale čvršće standardizirane, ali izvođači i dalje moraju uzeti u obzir modu svog vremena, metode sviranja koje su bile aktualne u vrijeme nastanka djela koje izvode, kontekst njihove izvedbe, stil glazbe i njihov vlastiti ukus i analiza kada se odlučuje kako artikulirati partiturne događaje.

# data[].attributes.body
Postoje mnoge vrste artikulacije, svaki s različitim učinkom na to kako se nota svira. U notnom zapisu artikulacijski znakovi uključuju frazu , frazu , staccato , staccatissimo , naglasak , sforzando , rinforzando i legato . Različiti simbol, smješten iznad ili ispod bilješke (ovisno o položaju na štapu), predstavlja svaku artikulaciju.

Tenuto Držite dotičnu notu u punoj dužini (ili dulju, uz lagano rubato) ili pustite notu malo glasnije.
Marcato Označava kratku notu, dugi akord ili srednji odlomak koji će se svirati glasnije ili snažnije od okolne glazbe.
Staccato Označava notu skraćenog trajanja ili odvojenu (ne legato)
Legato Označava da se glazbene note trebaju svirati ili pjevati glatko i povezati.

# data[].attributes.body
Treći stavak Beethovenove -e Simfonije br. 6 (Pastoralno) ilustrira učinkovitu upotrebu kontrasta između staccato-a i legato-a unutar istog glazbenog odlomka

# data[].attributes.body
Beethovenove -e Simfonije br. 6

# data[].attributes.body
Promjena artikulacije teme može igrati ulogu u glazbenom razvoju . Na primjer, Mendelssohn 's Hebrides Overture otvara se frazom koja se igra legato:

Hebrides Overture тема otvaranja

# data[].attributes.body
Ova ideja kasnije se ponovno pojavljuje svirao staccato dok ga Mendelssohn razvija kroz orkestralnu teksturu :

Tematski razvoj u uvertira Hebridi, sa artikulacijom staccato

# data[].attributes.body
Mjed i drveni vjetar instrumenti
duvački i mesingani instrumenti obično proizvode artikulacije jezicima , upotrebom jezika za prekidanje strujanja zraka u instrument.

Određeni znakovi nepca mogu pomoći studentima glazbenicima u svladavanju artikulacija. Na primjer, slog "dah" pokazuje jedno postavljanje jezika za artikuliranje nota. U većini slučajeva najbolji je način artikulacije upotreba bliskog vrha jezika. Međutim, različite artikulacijske oznake zahtijevaju različito postavljanje jezika. Glatki, povezani prolazi mogu zahtijevati artikulaciju koja više podsjeća na slog "la", dok teške, oštre note mogu biti napadnute artikulacijom sličnom "tah".

Nadalje, primjena dvojezičnog jezika može biti potrebna kada su potrebne brojne artikulacije u brzom slijedu. Dvojezično jezivanje može se simulirati ponavljanjem slogova "dig" i "guh" u brzom slijedu. Ostali slogovi za dvostruko jezivanje su "tuh" i "kuh", "tih" i "kuh", te bilo koja druga kombinacija slogova koji koriste vrh jezika iza prednjih zuba, a zatim stražnji dio jezika uz stražnju stranu usta. Dvojezično izražavanje artikulacija je koju primarno koriste limeni svirači, ali upotreba dvostrukog jezičaca kod svirača puhača postaje sve češća.

Treći, rijetki oblik artikulacije za igrače vjetra je "doodle doziranje jezika". Naziv ove artikulacije potječe od zvuka, doodle logotipa, koji bi netko stvorio ako bi zvučala glasom tijekom izvođenja artikulacije. Doodle-jezing postiže se pomicanjem vrha jezika gore-dolje brzo kako bi se na trenutak zaustavila struja zraka na putu prema gore i opet na putu prema dolje.

# data[].attributes.body
Gudački instrumenti
Gudački instrumenti koriste se različitim tehnikama poput klanjanja , branja ili tehnike čupanjem žica rukom. Ova se tehnika naziva pizzicato . Gudački instrumenti koriste ove metode za postizanje različitih artikulacija, mijenjajući brzinu, pritisak i kut luka ili pipa. Glazbenici artikulacijom stvaraju vezu između nota, poput legato. Legato nastaje puštanjem žice da vibrira bez zaustavljanja ili prigušivanja, tako da nota zamajava uzastopne. Staccato je još jedna vrlo česta glazbena artikulacija koja se nalazi u glazbi. Ova je radnja uzrokovana igračem koji čupa, klanja se ili bira notu i odmah je prigušuje, tako da je kraća od uobičajene. Shvatite ovo dvoje kao suprotnosti. Trajanje je doista najmarkantnije obilježje artikulacije, ali nije jedino. Artikulacija opisuje oblikovanje tona u svim njegovim aspektima. To također uključuje glasnoću, ton, ton i karakteristike omotnice. Bilješka je naglašena svojevrsnim trokutom bez osnove. Glazbenik koji koristi gudački instrument naglasio bi notu jačim sviranjem žice i s više napada stvarajući glasniji zvuk.

# data[].attributes.body
Složene artikulacije
Povremeno se artikulacije mogu kombinirati kako bi se stvorili stilski ili tehnički ispravni zvukovi. Na primjer, kada se stakato oznake kombiniraju s nečistom, rezultat je portato , također poznat kao zglobna legato. Tenuto oznake ispod fraze nazivaju se (za savijene žice) lukovima s kukama. Ovaj se naziv također rjeđe primjenjuje na oznake staccato ili martellato (martelé).

Apagados
Apagados (od španjolskog glagola apagar, "isključiti zvuk") odnosi se na note koje se sviraju navlažene ili "prigušene" bez sustaina. Pojam je napisan iznad ili ispod nota isprekidanom ili isprekidanom crtom povučenom na kraj skupine nota koje se sviraju navlaženo. Tehnika je uglavnom napisana za lukne ili trzane instrumente. Modernisti nazivaju 'apogado' (malo drugačiji pravopis) "dlanom nijemi". Na gitari glazbenik prigušuje žice dlanom i čupa palcem. Strogo govoreći, izraz prigušen točan je za ovaj učinak u glazbi; budući da utišati znači ušutkati. Ilustraciju apagada možete pronaći u djelu skladatelja za španjolsku gitaru Gerarda de Altona.

# data[].attributes.attachment_link.description
Get 36+ free videos all in perfect learning sequence as part of the Learn Flute Online Silver flute lesson series.