# data[].attributes.attachment_link.readable_text
עוני ואי שוויון בהכנסות קשורים קשר הדוק בקצב הצמיחה הכלכלית של המדינה. תכנית המדיניות בתחום הכלכלה בוחנת סוגיות אלו בפרספקטיבה קצרת טווח וארוכת טווח גם יחד, וכן בהקשר הבין-לאומי, ומדגישה את הגורמים העומדים מאחורי התוואים הכלכליים והחברתיים ארוכי הטווח שישראל צועדת בהם. המחקר בתחום זה עוסק בנושאים כמו פריון, תשתיות הון אנושי וחומרי, הוצאות ממשלתיות, סדרי עדיפויות ושקיפות, עלות המחיה, כלכלה שחורה ושוקי אשראי.

עמיתי תכנית המדיניות בתחום הכלכלה כוללים חוקרים אקדמיים מובילים, בעלי תפקידים בכירים לשעבר במשרדים ממשלתיים - לרבות מנכ"לים בדימוס של משרד האוצר - ואנשי מקצוע בכירים מבנק ישראל והלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. חלק מעמיתי מרכז טאוב הגיעו לתפקידים בכירים בממשלה, למשל נגידת בנק ישראל הנוכחית, ד"ר קרנית פלוג.

# data[].attributes.attachment_link.description
עוני ואי שוויון בהכנסות קשורים קשר הדוק בקצב הצמיחה הכלכלית של המדינה. תכנית המדיניות בתחום הכלכלה בוחנת סוגיות אלו בפרספקטיבה קצרת טווח וארוכת טווח גם יחד, וכן בהקשר הבין-לאומי, ומדגישה את הגורמים העומדים מאחורי התוואים הכלכליים והחברתיים ארוכי הטווח שישראל צועדת בהם. המחקר בתחום זה עוסק בנושאים כמו פריון, תשתיות הון אנושי וחומרי, הוצאות ממשלתיות, ...

# data[].attributes.body
https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1001346091

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
התעשיינים טוענים שלמרות היקף האבטלה הגדול הם מתקשים לגייס עובדים למפעלים שלהם, משום שחלק מהמובטלים מעדיפים לנצל את דמי האבטלה שהוארכו ולהישאר בבית. "אנשים שיצאו לחל"ת לא רוצים לחזור כי הם מקבלים 75% מהברוטו. הם אומרים שמוכנים לעבוד בשחור"

# data[].attributes.attachment_link.title
"צעירים מעדיפים לקבל דמי אבטלה ולא לעבוד במפעל"

# data[].attributes.attachment_link.description
התעשיינים טוענים שלמרות היקף האבטלה הגדול הם מתקשים לגייס עובדים למפעלים שלהם, משום שחלק מהמובטלים מעדיפים לנצל את דמי האבטלה שהוארכו ולהישאר בבית. "אנשים שיצאו לחל"ת לא רוצים לחזור כי הם מקבלים 75% מהברוטו. הם אומרים שמוכנים לעבוד בשחור"

# data[].attributes.body
https://www.maariv.co.il/journalists/Article-795790

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
פרשנות

הפצצה שזרק היום (ג') מנכ"ל משרד האנרגיה אודי אדירי אמורה להדיר שינה ממשרדי הממשלה: הנה בא המנהל הבכיר של המשרד שאחראי על סקטור הגז, וטוען בכנסת שחברות הגז עושות תכנוני מס יצירתיים, כאלו שעלולות לאפשר להם לעכב תשלומי מס. לא פחות. אז מה אדירי אמר היום ולמה זה כ"כ מטריד? לתפיסתו, כל התנהלות משק הגז אינה יציבה. "אם משק הגז כל כך חשוב לחברות הגז אני מציע להם שלושה דרכי פעולה. הראשון הוא לספק גז בצורה אמינה. במחצית הראשונה של 2020 זה לא היה המצב, ומאז יש שיפור", אמר, והזכיר את הלפיד המפורסם של אסדת לוויתן שדלק השנה, כאילו מדובר בחנוכיה שעבודתה התשבשה.

קידוח תמר צילום: אלבטרוס

שנית, אדירי ספק-ביקש-ספק רמז שכדאי מאוד שחברות הגז ישמרו על רמת מחירים סבירה, "שלא נקלע למצב אבסודרי שחברת החשמל מייבאת גז נוזלי מארה"ב רק כי מחירו יותר זול ממה שמוכרים פה". אמנם מדובר ברכש נדיר שקרה רק ביוני ולא חזר על עצמו, אבל אדירי אמר בעצם את המובן מאליו - ככל שסל הדלקים במשק יותר זול, תעריף החשמל של כולם יהיה יותר זול. מנגד, אם חברות הגז מתכתשות בניהן, תוך ניצול העדר התחרות, וחברת החשמל מוצאת גז יותר זול בחול, בסוף גם המדינה תתערב.
האמירה של אדירי לא נולדה בחלל ריק, כיוון שמנכ"ל משרד האנרגיה חבר בוועדה הבין משרדית שבוחנת את המשבר בין שברון לחברת החשמל. כזכור שברון סרבה לספק לחברת החשמל גז תחת חוזה חדש שנטען שהוא אינו מוכר, ולמרות הפצרות חוזרות ונשנות, לא אדירי, לא הממונה על התחרות הלפרין ולא היועמ"ש מזדרזים להעמיד את הצדדים במקומם.

למדינה יש כלים להתמודד, ואפילו זמינים: סעיף 93 לחוק משק הגז משנת 2002 קובע ש"גז שימכור ספק גז טבעי ליצרן חשמל פרטי כהגדרתו בחוק משק החשמל, הוא מצרך שחוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים". עד היום משרד האנרגיה עמד מהצד והסתפק בלנדנד לכולם להתנהג יפה, תוך ספיגת האשמות שהוא עובד עבור היזמים, לא עבור האזרחים. אז למה כל משרדי הממשלה נמנעו עד היום משימוש בכלי הזה? למשרדי האוצר והאנרגיה הפתרונים.
את הקינוח של ביקורת אדירי שמר לסוף. "אם חברות כל כך דואגים לקרן העושר, שלא יעשו תכנוני מס במטרה לדחות את התשלומים. ככל שהם ישלמו מה שהם ידרשו כך קרן העושר תעבוד יותר מהר. אז אם הדיון הוא קרן העושר, שומת המיסים שתשולם זה מה שיביא את ההכנסות לקרן", אמר. אדירי מתייחס כמובן למס ששינסקי (מס רווחי היתר), שמאגר תמר אמור לשלם שנה הבאה בפעם הראשונה בתולדותיו, כסף שיצטבר בקרן ייעודית (קרן העושר), שבכלל עוד לא קמה. ראוי להדגיש - משק האנרגיה בקריסה מאז הקורונה פגעה בו, ואף גוף - דלק קידוחים, ישראמקו, שברון/נובל ושאר השותפים שם - לא יזדרזו להתנדב ולהעביר מיליוני דולרים למדינה. אבל הבעיה באמירה של אדירי היא לא רק האשמה שבה, אלא העובדה שזו לא הפעם הראשונה שמשרד האנרגיה מטיח האשמה דומה בחברות: במרץ 2015 חשף כלכליסט שרו"ח שמעון כהן ממינהל אוצרות הטבע במשרד האנרגיה שלח מייל זועם לנובל אנרג'י ודלק שבו כתב: "אנו עדים לניסיונות חוזרים ונשנים מצדכם לביצוע תכנוני מס אגרסיביים, במטרה להביא להפחתה ניכרת בסכומי התמלוגים שמשולמים על ידיכם". עוד נטען בזמנו שדלק ונובל מבצעים עסקאות תמחור מוזרות לכאורה לחוזי הגז עדי "להנדס" לכאורה תשלומים שוטפים. לפיכך, אם אדירי יודע שיש כאלו ניסיונות לעכב תשלומי מס, הוא אמור לצעוד מחר בבוקר לרשות המיסים, ומשם לרשות התחרות, ואז לערב את היועמ"ש, כדי שכולם ישלבו ידיים ויגדעו את הניסיונות האלה עוד לפני שהם מצמיחים שורשים.

מה שעוד אדירי אמור לעשות, יחד עם משרד האוצר, הוא להבין כמה כסף המדינה אמורה בכלל לקבל. עד היום המדינה לא הציבה טבלת הכנסות סדורה, וזו משתנה חדשות לבקרים וביחס למחירי הנפט והגז בעולם. למעשה, בפברואר האחרון ועוד לפני הקורונה משרד האוצר פנה לצוותים של אדירי וביקש מהם עזרה כדי לחשב כמה כסף אמור בכלל להכנס.

ביולי האחרון אמר מנהל רשות המיסים ערן יעקב שהמדינה מצפה לקבל כ-200 מיליארד שקל לאורך שנות ההפקה רק ממס רווחי היתר (מס ששינסקי), שעליו יש להוסיף עוד מהכנסות צפויות מתמלוגים (12.5% מהמכירות בפי הבאר) וממס חברות. במילים אחרות האמדן האחרון שלה המדינה הוא לקבל כ-500 מיליארד שקל לאורך עשרות שנות ההפקה. מאז נחתמו עוד חוזים, ומשק האנרגיה אמור לקבל הרבה יותר כסף, כולל גם מהגדלת הייצוא למצרים.

והשורה התחתונה? אדירי הוסיף אתמול ש"חברות הגז מנסות באצטלה סביבתית להגדיל את השימוש בגז על חשבון הביטחון של מדינת ישראל", כלומר להגדיל את השימוש בגז על חשבון פחם, פעולה שתניב להם רווחים מיידים. אז אם אלו ההאשמות, ואם אלו המסקנות של אדירי, שמשרד האנרגיה יתכבד ויוכיח שהשר שטייניץ והצוות שלו עובדים עבור המשק.

אולי חברות הגז במצוקה, אבל קופת המדינה במצוקה גדולה עוד יותר, וזה עוד בלי משבר הקורונה שנפל על כולם. ולכן, אם המדינה חצי התקפלה מול שברון במשבר חוזה הגז של חברת החשמל, פה יש לה הזדמנות שניה לתקן, ולפני שמועבר התשלום הראשון בשנה הבאה לוודא שהוא תשלום מלא, בלי עיגולי פינות ובלי הקלות, ועד השקל האחרון. כי אחרי עשור של טנגו עקום עם חברות הגז, לציבור הישראלי מגיע שהכסף יתחיל להתגלגל גם אליו.

# data[].attributes.attachment_link.title
אחרי משבר שברון, למדינה יש הזדמנות שניה להוכיח שהיא לא תתקפל בפני סקטור הגז

# data[].attributes.attachment_link.description
הפצצה שהטיל מנכ"ל משרד האנרגיה אודי אדירי, שלדבריו חברות הגז עושות תכנוני מס שיאפשרו להן לעכב תשלומי מסים, אמורה להדיר שינה מעיני הממשלה. זה הזמן למדיניות חדשה מול חברות הגז, שתגלגל את הכסף סוף סוף לציבור הישראלי, ובייחוד לאור השלכות הקורונה והקופה הציבורית המצטמקת

# data[].attributes.body
לידור

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
נתוני שירות התעסוקה מעוררים תחושה חזקה שהפעם זה הולך להיות קשה יותר. לא רק בשלב המשבר, אלא גם ביציאה ממנו. ביציאה מהסגר הראשון חזינו בניצני התאוששות. בחודשים יוני, יולי ואוגוסט הייתה ירידה הדרגתית בשיעורי האבטלה מרמות של 20% ומעלה באפריל-מאי אל מתחת לקו ה-10% בסוף אוגוסט. עכשיו כשהאבטלה דוהרת בחזרה למעלה, ו-205 אלף דורשי עבודה חדשים נוספו בספטמבר בלבד, עולה השאלה האם שוק העבודה יצליח להתאושש גם הפעם, מהשבץ השני שנחת עליו.

יש שלוש סיבות טובות להניח שמה שקרה בראשית הקיץ, לא יחזור על עצמו כעת, בעיצומו של סתיו. הפעם ההתאוששות תהיה איטית ואנמית הרבה יותר מאשר בפעם שעברה. ראשית, תהליך הפתיחה מחדש של ענפי המשק צפוי להיות הרבה יותר ממושך. פתיחתם של ענפי המסחר ומרכזי הקניות אינה קרובה, בתי המלון והצימרים סגורים עד להודעה חדשה ועל תרבות, בידור ופנאי אין בכלל מה לדבר. בפעם הקודמת נזכיר התקצר הליך הפתיחה של המשק לחודש אחד. הסיבה השנייה והמכרעת יותר היא הפסיכולוגיה. ההבדל בציפיות בין הפעם הראשונה והפעם דומה להבדל בין יום ולילה, דיפרסיה ומאניה.

ביוני הייתה אופוריה, וראש הממשלה קרא לציבור לעשות חיים. באוקטובר היציאה מלווה בתחושות אחרות לגמרי. לא רק מספרי הנדבקים שגבוהים הרבה יותר הפעם, אלא גם הצרכנים ובעלי העסקים למודי אכזבה. במקום ההדחקה וההכחשה של היציאה מהסגר הראשון, המחשבות מופנות לסגר הבא.

באווירה כזו קשה מאוד "להתניע את המשק" לפעילות כלכלית, להשקעות ולגיוסי עובדים. וכאן מגיעה סיבה השלישית. הממשלה. אם ביציאה מהסגר הקודם הממשלה הכריזה על תוכניות וגם שפכה כסף (צ'ק לכל אזרח), הפעם לא יוצאת מירושלים כל בשורה. אין תוכנית לאומית לעידוד תעסוקה, אין מדיניות ממשלתית לעידוד הביקושים במשק ואין אפילו צעדים נקודתיים יותר כמו תמריצים לקליטת עובדים בחזרה בעבודה. מודל חל"ת גמיש למשל.

כשיש שיתוק פוליטי וכשאין תקציב מדינה, אין מה לדבר על הקמת משרד עבודה, תוכנית לאומית לעידוד תעסוקה או כל מדיניות ממשלתית אחרת להתמודדות עם גל המובטלים החדש. ומה לגבי הכשרה מקצועית? שם התוכניות כבר קיימות והתקציב מאושר. המובטלים החדשים, הצעירים, הלא-אקדמאיים וגם אלה שלא, היו יכולים לנצל את הזמן ללמוד מיומנויות חדשות, לפתח כלים למקצועות העתיד בתעסוקה. הכסף כבר נמצא שם, אבל השיתוק הפוליטי וקרבות השרים מבטיחים שיישאר לא מנוצל.

הוספה לנושאים שמעניינים אותי

רוצה להתעדכן בנושאים הקשורים לכתבה?

לחיצה על הנושא תוסיף אותו לרשימת "הנושאים שמעניינים אותי", שםניתן לקרוא ולנהל את ההתראות כשמתפרסמת כתבה בנושא.

לצפייה בכתבות וניהול הנושאים, יש ללחוץ על כפתור בסרגל העליון

הבנתי, תודה!

# data[].attributes.attachment_link.title
שוק עבודה במאניה דיפרסיה: הפעם המשק לא יתאושש במהירות

# data[].attributes.attachment_link.description
נתוני שירות התעסוקה מעוררים תחושה חזקה שהפעם זה הולך להיות קשה יותר. לא רק בשלב המשבר, אלא גם ביציאה ממנו. ביציאה מהסגר הראשון חזינו בניצני התאוששות. בחודשים יוני, יולי ואוגוסט הייתה ירידה הדרגתית בשיעורי האבטלה מרמות של 20% ומעלה באפריל-מאי אל מתחת לקו ה-10% בסוף אוגוסט.

# data[].attributes.body
אלישמע

# data[].attributes.attachment_link.description
מידע מקיף אודות כלכלת ישראל באתר גלובס: כל החדשות, הכתבות, הדעות והעדכונים החמים מרוכזים עבורך באתר גלובס- זירת העסקים של ישראל.