# data[].attributes.headline
Com a organització complexa i multidimensional:

# data[].attributes.subject
Com a organització complexa i multidimensional:

# data[].attributes.body
Centre com una organització complexa que desenvolupa una educació materialitzada en 3 àmbits:

Formal: Planificat i regulat. Basat en l'estructura, el sistema de rols, l'autoritat...és l'àmbit amb caràcter intencional i planificat que es reflecteix en els documents de centre.

No formal: També estructurat però desenvolupat fora de l’àmbit de l'escolaritat (activitats extraescolars, per exemple).

Informal: Produïda de forma no intencional i de caràcter espontani (lectura, televisió, etc.). Sorgeix a partir d'interaccions entre tot el col·lectiu humà de l'organització, ric i intens, que no cal deixar a banda, encara que tampoc es l'únic que s'ha de fer servir.

S'entén l'educació com un fenòmen holístic que sempre acompanya a la comunitat educativa. La nostra tasca com a membres del cos docent es centra en l'educació formal tenint en compte que aquesta està acompanyada per altres vivències i experiències formatives i, per tant, no és un procés aïllat o únic. Generar ponts entre les diferents fonts de coneixement pot enriquir l'educació i l'aprenentatge.

# data[].attributes.body
El centre és un sistema que integra els diferents agents educatius i altres recursos (normatives, documents de centre, materials didàctics...). Aquests elements (inputs), es relacionen i generen processos (projectes, decisions, dinàmiques...) que provoquen resulten en la creació de sortides o productes per part del sistema (outputs).

Es troba en constant canvi, ja que quan un element es modifica la resta s'adapta i s’autoregula internament.

Cada element té una funció, encara que amb la col·laboració poden generar noves funcions. El sistema es troba en constant transformació per que els elements i relacions s'adapten als canvis interns i de l'entorn. També reben informació de l'exterior, encara que també la poden generar.

Punts rellevants per conèixer si un centre funciona com un sistema:

1.  Comunicació rica, fluida, permanent i multidireccional que s'aplica a diversos nivells (escola i famílies; mestre i alumnes).

2. Interacció constant. Els centres disposen de mecanismes de coordinació i treball en equip entre els agents interns i externs del centre.

3. Impuls d'una visió global que impedeix l'aïllament dels professors en les seves aules.

4. Caràcter dinàmic en les interaccions i interrelacions dels elements del centre per adaptar-se als canvis.

5. Autoregulació. Fa ús d'estratègies de avaluació interna i reflexió crítica de l'activitat del centre.

6. Optimització. Readaptació constant per assoliment màxim dels objectius marcats pel centre.

# data[].attributes.body
Neix a imitació de l'àmbit comercial (privat) i s'encamina cap a la mercantilització i la privatització de l'educació.

Model habitual als centres privats o privats concertats, però en procés d'expansió a la pública.

Basa l'eficàcia i el rendiment educatiu en la competència i el prestigi entre centres (i a l'interior dels mateixos).

Importància del ''lideratge'' individual i emprenedor, a mode d'una corporació privada.

Els seus ''beneficis'' (educatius, en aquest cas) depenen en gran mesura de la injecció de capital privat; entitats bancàries, telecomunicacions, etc., i les seves fundacions.

Fomenten conceptes propis del món empresarial: gestió, eficàcia, imatge, màrqueting, rendibilitat, rendir comptes, etc.

CRÍTICA A L'ESCOLA-EMPRESA:

Segons Ani Pérez (Las falsas alternativas, 2022), la mercantilització que s'associa a l'escola com a empresa fa que l'educació s'orienti progressivament als interessos privats. Aquesta privatització dels conceptes, dels mètodes, dels fons (i també de la cosmovisió) a l'escola-empresa genera una competència que habitualment fomenta la segregació entre centres, i a l'interior d'aquests. Tot plegat no aprofundeix en eficiència educativa sinó en l'eixamplament de les desigualtats socio-econòmiques.
Precisament, com diuen Murillo i Martínez Garrido a ''Segregación Escolar como Opresión'' (2020), aquesta segregació és el mecanisme més eficaç que té la societat per legitimar les desigualtats.

Per una ampliació de la crítica, ''Privatización encubierta en la educación pública'' (Ball i Youdell, 2007).

# data[].attributes.body
Centre educatiu com un entorn de rica i intensa interacció entre diversos grups de persones (alumnes, professors, famílies, personal no docent...).

Tres corrents de pensament que especifiquen el tipus: comunitat educativa personalista (emfatitza els valors de les persones i entén el centre com una comunitat educativa); comunitat escolar democràtica (reconeix l'existència de col·lectius diferents i afavoreix la seva participació en el govern i gestió del centre); comunitats d'aprenentatge (centre obert a la societat, els ciutadans assumeixen rols educatius i treballen amb els docents).

Els centres han de tenir una organització que garanteixi la participació, debat i coordinació de tots els sectors de la comunitat educativa i la seva cultura ha de reforçar les estructures intermèdies (cicles, comissions...).

La participació de l'alumnat i la seva presencia en les estructures intermèdies afavoreix que aquests siguin vists com el centre i objectiu de l'organització escolar i que no siguin els darrers el rebre els beneficis de les accions de millora.

Les eines de participació activa i la guia docent ajuden a fomentar el pensament crític en l'alumnat. La creació de coneixement és més important que la transmissió de coneixement

Es cerca la creació d'un ens cohesionat per trobar el benestar de les persones que en formen part mitjançant els mecanismes de participació i presa de decisions conjunta.

El centre educatiu com a comunitat ha de basar-se en un projecte comú que necessita uns valors constitutius compartits en la comunitat així com una col·laboració equitativa. El desenvolupament del centre seguint aquesta via pot millorar els resultats dels alumnes (Isaacs, 2002). (https://dadun.unav.edu/bitstream/10171/8035/1/Estudios%206.pdf)