# data[].attributes.attachment_link.provider_name
European Commission - European Commission

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Existing projects

Horizon 2020, the current research and innovation programme, has mobilised significant resources in addressing information veracity for social media and media. The Social Observatory for Disinformation and Social Media Analysis () along with other EU-funded projects () provide a springboard for the social media sector to steer an understanding of its dynamics and the relationship between social media and other sectors.

The observatory has already gathered a significant number of resources and analysis around coronavirus "infodemic" and disinformation-related knowledge. These proposed solutions take the form of various types of projects including: a platform for content verification; fact-checking tools; a methodology for the socio-economic impact assessment of disinformation; strategies and actions to increase media literacy, analyse legal roadblocks and community-based self-regulation aspects; a repository of disinformation-related knowledge.

The HERoS project, for example, improves the efficiency of the response to the virus outbreak. It aims to help responders to public health emergencies make informed decisions. To this end, the project is developing a new method for categorising and filtering information from social media to better counter coronavirus rumours and misinformation.

Several other ongoing projects under Horizon 2020 (Societal Challenge 6 and the Science with and for society sections) have adjusted their activities and included coronavirus-related disinformation in scope. For instance, the project , working on tools to foster critical thinking and digital literacy for a better-informed society, has already published on Misinformation and COVID-19. The project, working on quality and effectiveness in science and technology communication, has naturally paid attention to different aspects of quality science communication around the coronavirus crisis. The project, working on developing trust in science and innovation through innovating communication practices between scientific researchers, journalists and policy makers, has also analysed basic digital sanitary practices to stop misinformation.

The aim of the Horizon2020 funded FANDANGO project is to aggregate and verify different typologies of news data, media sources, social media, open data, so as to detect fake news and provide a more efficient and verified communication for all European citizens. As such, the FANDANGO project aims to break data interoperability barriers providing unified techniques and an integrated big data platform to support traditional media industries to face the new "data" news economy with increased transparency under the Responsible, Research and Innovation prism.

The European Research Council (ERC) supports theoretical investigations, like the one developed by Phil Howard, director of the Oxford Internet Institute and recipient of an ERC Consolidator Grant for project on "Computational Propaganda: Investigating the Impact of Algorithms and Bots on Political Discourse in Europe". It applies the best available methods in social and computer science to work on possible solutions. The ERC website and the ERCTalks series had already presented his research. Together with his team, he has been running Coronavirus Misinformation Weekly Briefings and was recently interviewed about disinformation during the coronavirus pandemic. The work developed by Jason Reifler, professor at Exeter University and recipient of a Consolidator Grant for , a project on "Misperceptions in Politics, Health, and Science: Causes, Consequences, and the Search for Solutions", is presented in this recent article.

The FARE project addresses the spread of fake news by providing a theoretical framework for making testable predictions. The project will develop multidisciplinary research that advances our understanding of the decision-making process and the mistakes we have made on fake news, using experimental and computing techniques (big data and complexity systems).

The European Research Council also supports proof of concept projects like , which applies deep learning technology for the detection of fake news. It aims to build a technological capability for algorithmic fake news detection in social media using a novel paradigm. Instead of following the traditional approach of analysing the news content, it will analyse the news spreading patterns in social networks. The algorithmic core of this project is based on a novel class of geometric deep learning algorithms developed in the (Learning on Manifolds and Graphs) project.

The European Innovation Council steered the #EUvsVirus Hackathon, organised in close collaboration with EU member states with the purpose of connecting civil society, innovators, partners and investors across Europe in order to develop innovative solutions for coronavirus related challenges. Solutions under the challenges on "Mitigating fake news spreading" were invited to the " Matchathon" organised by the European Innovation Council on 22-25 May 2020 in order to mobilise financing. Previously, the European Innovation Council had also supported companies in developing semi-automated fake-news detection systems through actions like Truthcheck and .

The second call for expression of interest launched in response to the coronavirus pandemic under Horizon 2020 addressed the "Behavioural, social and economic impacts of the outbreak response". Among the 5 selected projects, COVINFORM addresses COVID-19 related dis/misinformation. The project will identify and assess measures to prevent misinformation, disinformation, malinformation, 'fake news' and conspiracy theories, as well as formulate recommendations to tackle them. It will also analyse and help understand the impact of misinformation and digital communication on the mental health and well-being of different groups.

Under the last calls of Horizon 2020, 3 projects on the transformations of the European media landscape started activities early in 2021. The scope of the proposed challenge, defined before the unfolding of the coronavirus pandemic, required to examine, amongst other aspects, the role of the media, including social media, language, news generation and new phenomena, such as 'fake news'. Therefore, though not directly pandemic-related, the projects will contribute to the combat against disinformation, through the analysis of the crucial socio-cultural and political role of media and its impact in the evolution of a European political and cultural space.

Other existing tools

The Epidemics Intelligence from Open Sources (EIOS) platform, a collaboration between the World Health Organisation (WHO) and the Joint Research Centre (JRC), was designed to rapidly identify potential public health threats, using information from media reports. It helped WHO to detect the first signs of the coronavirus outbreak in Wuhan at the end of December last year, and has since been used to trace the spread of the disease globally. It is based on the JRC's Europe Media Monitor Medical Information System (MEDISYS) tool, collating up to 120,000 articles per day related to the coronavirus pandemic.

Most fake news is written using words and a language chosen to deliberately arouse and heighten emotions of fear and anxiety. The Joint Research Centre developed a machine-learning program, called Misinfo Classifier, to identify patterns in the language, notably the "shrillness" of language, and identify whether something might be fake news or not. The tool is currently being used by the Commission and European Parliament and will be made available to reputable fact-checking organisations.

Social Rumour is another software used by the European Parliament and the European Commission. It identifies accounts on Twitter that are posting links to known dodgy sources. It then monitors other links posted by these accounts in order to pinpoint new narratives emerging on social media. It will also be made available to reputable fact-checking organisations.

The European Digital Media Observatory (EDMO) is a project that supports the independent community working to combat disinformation. It will allow for the creation of a cross-border and multidisciplinary community of independent fact-checkers and academic researchers, which will collaborate with relevant stakeholders to detect, analyse and expose potential disinformation threats. EDMO will establish, in cooperation with online platforms, a privacy-compliant and secure framework allowing academic researchers to access online platforms' data. Moreover, EDMO will provide technical support and advice to ERGA for the monitoring of online platforms' policies under the Code of Practice on disinformation and/or future regulatory frameworks. EDMO (is operational since 1 June 2020. The contracted consortium is lead by the European University Institute (EUI).

The Commission recently announced the result of a call for proposal to provide grants for a total amount of €11 million to establish 8 EDMO regional hubs in different Member States, and ensure their interconnection to the central infrastructure. The hubs will start to be operational by the summer of 2021 and will cover Ireland, Belgium, Czechia, Denmark, Finland, France, Italy, Luxemburg, the Netherlands, Poland, Slovakia, Spain, Sweden, as well as Norway part of the EEA.

Upcoming calls and projects

In Horizon Europe, the next research and innovation framework programme, the first work-programmes will mobilise around €60 million for research on the fight against disinformation in general, with some specific angles on pandemic-related disinformation. Cluster 2 "Culture, creativity and inclusive society" will include relevant topics for research on disinformation, rising importance of a strong and independent media landscape and of the fight against fake news in the post-coronavirus context. In particular, topics envisaged for 2021-2022 may include research on:

the political role of both legacy and new media, exploring how to uphold journalistic standards and support democracy through quality media

the impact of online social networks and new media on individual and collective behaviour, beliefs and values

pandemic-related disinformation and mechanisms to cope with, in the context of politics and governance in the post-covid world

Clusters 3, "Civil security for society", and 4, "Digital, industry and space", will also fund research on combatting disinformation and fake news and raising trust in the digital world and on Artificial Intelligence to fight disinformation.

# data[].attributes.attachment_link.title
Funded projects in the fight against disinformation

# data[].attributes.attachment_link.description
Horizon 2020, the current research and innovation programme, has mobilised significant resources in addressing information veracity for social media and media. The Social Observatory for Disinformation and Social Media Analysis () along with other EU-funded projects () provide a springboard for the social media sector to steer an understanding of its dynamics and the relationship between social media and other sectors.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Member States have recognized the importance and need of an infodemic response through recent resolutions, coming together in solidarity and responding to calls for actions. Therefore, WHO is building partnerships across all societies to respond to the COVID-19 infodemic and is developing country tools for infodemic management that can be used now and for future infodemics.

During the COVID-19 pandemic, WHO has worked with the UN family, tech sector, media, civil society and other amplifying communities to understand concerns, co-develop messages, extend the reach of health information, and to respond to the information needs of communities. WHO has also worked with academia to develop a public health research agenda for infodemic management, and with a diverse group of experts to develop a competency framework and trainings in infodemic management.

WHO is championing universal access to credible health information, and building resilience to misinformation for people worldwide. At the same time, more efforts are needed to better understand the scale of the infodemic, and impact of strategies used to manage it, in order to develop new toolkits for countries.

Through regional networks, such as the Africa Infodemic Response Alliance, WHO is fostering new approaches to meet changing needs for an evolving health emergency infodemic response. This is providing a foundation for further collaborations to also improve preparedness and early detection of emerging and resurgent health threats.

# data[].attributes.attachment_link.description
An infodemic is too much information including false or misleading information in digital and physical environments during a disease outbreak. It causes confusion and risk-taking behaviours that can harm health. It also leads to mistrust in health authorities and undermines the public health response.

# data[].attributes.headline
The coronavirus is claimed to be a biological warfare in the United States and originated in space - in addition to the virus, false news is now spreading around the world that authorities are trying to incense

# data[].attributes.subject
The coronavirus is claimed to be a biological warfare in the United States and originated in space - in addition to the virus, false news is now spreading around the world that authorities are trying to incense

# data[].attributes.body
https://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000006431686.html

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Meihin kaikkiin vaikuttaa joukko psykologisia mekanismeja, jotka saavat meidät uskomaan väärään tietoon. Näitä ovat esimerkiksi vahvistusharha, motivoitu päättely ja lumetotuusvaikutus. Kukaan ei ole näiden vaikutukselle immuuni, mutta jos mekanismeista tulee tietoiseksi, niitä voi vastustaa. Valheenpaljastaja auttaa sinua tunnistamaan tärkeimmät ajatusvinoumat. Tämän artikkelin voi myös kuunnella.

Jo pitkään on ollut muodikasta väittää, että sosiaalisen median algoritmit ovat vastuussa valeuutisten ja muun harhaanjohtavan tiedon leviämisestä. Samanmielisten tiiviisiin somekupliin viitataan lehtiartikkeleissa tämän tästä. Moni toistelee itse elävänsä kuplassa. Tosiasiassa ihmisten mediankäyttö on monipuolista, ja valtaosa ihmisistä altistuu somessa myös vastakkaisille mielipiteille. Käsitys algoritmien luomista somekuplista on myytti, jolle ei löydy tieteellisiä todisteita. (Valheenpaljastaja kirjoitti tästä vuonna 2018 - lue juttu täältä.)

Silti somekuplien vaikutusta on toisteltu mediassa ja ylipäätään julkisessa keskustelussa niin paljon ja niin pitkään, että siitä on tullut kyseenalaistamaton totuus. Tässä vaikuttaa yksi niistä psykologisista mekanismeista, jotka saavat meidät uskomaan väärään tietoon. Kyseessä on lumetotuusvaikutus.

Lumetotuusvaikutuksella tarkoitetaan sitä, että uskomme lähes mitä tahansa, kunhan sitä toistetaan meille tarpeeksi. Ilmiöstä on kertynyt vakuuttava määrä akateemista tutkimusta vuosikymmenten ajalta. Tyypillisesti asiaa tutkitaan siten, että osallistujille kerrotaan väitteitä ja pyydetään määrittelemään, ovatko ne totta vai eivät. Testi suoritetaan uudestaan tietyn ajan kuluttua. Tutkimustulokset osoittavat kerta toisensa jälkeen, että ihmiset alkavat pitää totena aiemmin kuulemiaan, tutuksi tulleita väitteitä.

Vaikka valeotsikot olivat yliampuvia ja epäuskottavia, osa koehenkilöistä oli alkanut pitää niitä tosina.

Vuonna 2017 misinformaatiotutkija Gordon Pennycookin työryhmä tutki lumetotuusvaikutusta suhteessa valeuutisiin. He näyttivät noin 2000 osallistujalle otsikoita, joista kuusi oli todellisia ja kuusi valeuutisia. Myöhemmin heille näytettiin yhteensä 24 otsikkoa, joissa alkuperäiset kuusi valeuutista olivat mukana. Vaikka valeotsikot olivat yliampuvia ja epäuskottavia, osa koehenkilöistä oli alkanut pitää niitä tosina. Kun tutkimuksen alussa viisi prosenttia uskoi valeuutiseen, jonka mukaan Donald Trump aikoi kieltää kaikki homoseksuaalisuutta sisältävät tv-ohjelmat, kokeen lopussa tähän uskoi jo 10 prosenttia. Tutkijat huomauttivat kuitenkin, että kaikista hulluimmat väitteet - kuten että maapallo on neliskanttinen - eivät menneet läpi.

Kun saman valeuutisen näkee Facebookin uutisvirrassaan monta kertaa, siitä jää muistijälkiä. Jonkin ajan kuluttua aivot alkavat virheellisesti pitää tätä tunnistamista totuuden merkkinä.

Ajatusvinoumista on myös hyötyä

Niin ikään aihetta tutkinut Lisa Fazio kirjoittaa The Conversation -verkkolehdessä, että psykologian tutkimus osoittaa valeuutisten ja muun disinformaation vaikuttavan ihmisten mielipiteisiin ja uskomuksiin. "Ne eivät ehkä muuttaneet [Yhdysvaltain presidentin-]vaalien lopputulosta, mutta valeuutiset vaikuttivat lähes varmasti ihmisten mielipiteisiin ehdokkaista."

Edes tieto ei suojaa meitä lumetotuusvaikutukselta. Jopa henkilöt, jotka tietävät, että väite ei ole totta, alkavat pikkuhiljaa uskoa, kun toistoja tulee tarpeeksi. Disinformaation tehokkuus perustuu pitkälti tähän.

Psykologiaa ja neurotieteitä tutkivan Fazion työryhmä testasi tätä muun muassa väittämällä koeryhmälle, että skotlantilainen miesten perinnevaate on nimeltään sari. Osallistujat tiesivät ennalta, että vaate on oikeasti nimeltään kiltti, mutta he alkoivat epäröidä jo kuultuaan väärän väitteen kahdesti.

Jopa henkilöt, jotka tietävät, että väite ei ole totta, alkavat pikkuhiljaa uskoa, kun toistoja tulee tarpeeksi.

Lumetotuusvaikutus ei ole ihmislajille hyödytön tai (ainakaan tavallisesti) haitallinen ominaisuus. Se ja monet muut ajatusvinoumat ovat kehittyneet siksi, että ne helpottavat arkipäiväistä elämäämme. Meidän täytyy voida luottaa siihen, että saamamme informaatio on pääosin totta. Olemme oppineet, että maapallo on pyöreä, että puuroa voi syödä ja että polkupyörällä pysyy enimmäkseen pystyssä. Ilman tällaisia uskomuksia arjesta tulisi mahdotonta. Emme voi joka kerta pysähtyä arvioimaan, uskaltaako hissiin astua tai kantaako silta painomme.

Väärä tieto jää kummittelemaan, vaikka se korjataan

Aivomme eivät ole sopeutuneet monimutkaiseen informaatioympäristöön, jossa uutta tietoa satelee jatkuvasti joka suunnasta. Uskomme herkästi ensimmäisen kuulemamme tiedon ja pitäydymme siinä. Tätä kutsutaan uskomusten pysyvyydeksi.

Politiikan tutkija Emily Thorson on kehittänyt uskomuskaiun käsitteen. Uskomuskaiku syntyy, kun ihminen vastaanottaa korjattua tietoa, mutta aiemmin omaksuttu negatiivinen käsitys asiasta tai henkilöstä jää silti hänen mieleensä kummittelemaan.

Uskomme herkästi ensimmäisen kuulemamme tiedon ja pitäydymme siinä.

Ensin kuultu misinformaatio on synnyttänyt negatiivisen tunnereaktion, kun taas oikaisu ei herätä kummoisiakaan tunteita. Uskomuskaiut myös rakentavat syy-seuraussuhteita paikkoihin, joissa niitä ei todellisuudessa ole.

Politiikan tutkijat Brendan Nyhan ja Jason Reifler ovat tutkineet vuosien ajan niin kutsuttua takaiskuefektiä. Se tarkoittaa sitä, että tiedon korjaaminen voi joissain tapauksissa jopa vahvistaa vääriä uskomuksia. Nyhan ja Reifler löysivät efektin muun muassa tutkiessaan yhdysvaltalaisten käsityksiä Irakin joukkotuhoaseista.

Influenssarokotusta käsittelevässä tutkimuksessaan Nyhan ja Reifler havaitsivat, että ihmiset kyllä vastaanottivat korjatun tiedon ja hyväksyivät sen, mutta se ei vaikuttanut heidän päätökseensä olla ottamatta rokotusta.

Viime vuosina takaiskuefektin olemassaolosta on väitelty tutkijoiden keskuudessa vilkkaasti. Useiden tuoreiden tutkimusten mukaan efekti on hyvin harvinainen. Kenties sitä tavataan vain äärimmäisen polarisoivissa eli mielipiteitä jyrkästi jakavissa asioissa.

Poliitikot osaavat hyödyntää vinoumia

Tässä artikkelissa kuvattujen ilmiöiden kaltaisia ajatusvinoumia on tutkittu psykologiassa paljon. Yleisesti tunnetuin niistä on vahvistusharha, eli taipumus omaksua tietoa, joka sopii omaan maailmankatsomukseen. Ilmiön toinen puoli on se, että ihminen myös hylkii tietoa, joka sotii tätä maailmankuvaa vastaan.

Tästä loikataan vielä askelta syvemmälle misinformaation suohon, kun ihminen alkaa käyttää motivoitua päättelyä. Silloin hän alkaa pitää omaa näkemystään tukevia perusteluja vahvempina kuin omia näkemyksiään haastavia perusteluja. Sekä vahvistusharhaan että motivoituun päättelyyn lankeavat tutkimusten mukaan herkimmin ne ihmiset, joilla on sekä paljon tietoa että voimakkaat näkemykset politiikasta. He ovat taitavia etsimään itselleen sopivia argumentteja ja käyttämään niitä hyödykseen.

Ihminen hylkii tietoa, joka sotii hänen omaa maailmankuvaansa vastaan.

Liekö siis mikään ihme, että populistipoliitikot ovat oppineet hyödyntämään näitä psykologisia mekanismeja vedotessaan kannattajakuntiinsa.

The Washington Postin faktantarkistajat ovat osoittaneet Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin valehdelleen virkakautensa aikana jo reippaasti yli 13 000 kertaa. Lehti joutui luomaan faktantarkistuspalstalleen uuden kategorian niille valheille, joita Trump on toistanut yli 20 kertaa.

Tämä ei hänen kannattajiinsa vaikuta, sillä he ovat jo altistuneet valheille lukemattomien toistojen kautta. Vahvistusharhan ja motivoidun päättelyn ansiosta he ovat halunneet uskoa ehdokkaansa puheisiin. Lumetotuusvaikutuksen ansiosta monet ovat alkaneet pitää puheita oikeasti tosina.

Brittiläinen tutkimus vuodelta 2019 osoittaa, että ihmiset eivät hylkää suosikkipoliitikkojaan siksi, että nämä valehtelevat. He saattavat kyllä suostua uskomaan, että poliitikko on valehdellut, mutta tiedolla ei ole heille suurta merkitystä.

Kun kohtaamme valheen, aivomme käsittelevät sitä kaksivaiheisen prosessin läpi. Aivot hyväksyvät uuden informaation aluksi totena, kenties vain sekunnin murto-osan ajan. Vasta sen jälkeen ne alkavat prosessoida tietoa. Ensimmäinen askel, eli tiedon vastaanottaminen, tapahtuu automaattisesti. Toisen askeleen eteen aivojen täytyy tehdä töitä, eli päätös siitä, voisiko tieto pitää paikkansa vai ei. Joskus prosessin toinen vaihe jää välistä.

"Ihmiset ovat herkkäuskoisia olentoja, joiden on helppo uskoa mutta vaikea epäillä", kirjoitti tämän kaksivaiheisen mallin kehittäjä, sosiaalipsykologi Daniel Gilbert vuonna 1991.

Tuotamme misinformaatiota myös itse

Tuoreessa Ohion yliopiston tutkimuksessa todetaan, että ihmiset luovat myös itse misinformaatiota. Kaikki väärä tieto ei siis tule ulkopuolelta. Tutkijat antoivat 110 osallistujalle luettavaksi neljä tekstiä, jotka sisälsivät numeraalista tietoa USA:n yhteiskunnallisista kiistakysymyksistä. Yksi näistä oli meksikolaisten maahanmuutto. Osallistujille osoitettiin tilastojen avulla, että meksikolaisten tulijoiden määrä oli vuosina 2007-14 laskenut.

Tämän jälkeen tutkijat pyysivät kokeen osallistujia kirjoittamaan paperille juuri lukemansa numerot. Heidän käsityksensä maahanmuuttajien määrästä korreloi heidän ennakkokäsitystensä kanssa. Jos koehenkilö oletti, että maahanmuutto oli kasvanut, hän myös kirjoitti paperille suuremman luvun. Tutkijat tallensivat myös osallistujien silmänliikkeet heidän lukiessaan tekstejä. Kun he tulivat ennakkokäsityksiään haastavan numeron kohdalle, heidän silmänsä sahasivat edestakaisin numeron kohdalla. Näin ei käynyt silloin, kun numerotieto sopi lukijan ennakkokäsitykseen.

Toisessa kokeessa tutkijat selvittivät, miten tällainen misinformaatio leviää. Koeasetelma on tuttu "rikkinäinen puhelin" -leikistä, jossa ensimmäinen kuiskaa toiselle jonkin asian ja seuraavat toistavat tietoa eteenpäin. Tyypillisesti viesti muuttuu matkalla merkittävästi. Kokeessa ensimmäiselle osallistujalle näytettiin todellista tilastotietoa meksikolaisten maahanmuutosta. Hänen piti kirjoittaa numerot lapulle ja antaa eteenpäin, ja niin edelleen. Ketjun päätteeksi maahanmuuttajia oli ilmaantunut jo miljoonia enemmän.

Tutkimuksessa olisi mahdollisesti voinut saada toisenlaisia tuloksia, jos osallistujille olisi selitetty, miksi numerot olivatkin toisenlaisia kuin mitä he odottivat.

Väärää tietoa kumotessa on tärkeää varoa toistamasta alkuperäistä misinformaatiota sellaisenaan.

Tässä piileekin ainakin yhdenlainen ratkaisu. Faktantarkistuksen avulla voi kumota myyttejä ja vääriä käsityksiä tehokkaasti, kunhan selittää, mihin faktat perustuvat ja miksi aiempi informaatio oli virheellistä tai harhaanjohtavaa. Kun myytti kumotaan, sen jättämä aukko kuulijan mielessä täytyy täyttää korvaavalla selityksellä.

Tässä artikkelissa kuvatut psykologiset mekanismit vaikuttavat voimakkaasti siihen, miten ihmiset ottavat vastaan faktantarkistuksia. Väärää tietoa kumotessa on tärkeää varoa toistamasta alkuperäistä misinformaatiota sellaisenaan, koska se voi voimistaa valeen vaikutusta. Jos väärä tieto on pakko toistaa, on hyvä kertoa heti alkuun selkeästi, että se ei pitänyt paikkaansa.

Uutta tietoa taas kannattaa pyrkiä toistamaan moneen kertaan, jotta vastaanottajan aivot alkavat tottua siihen ja hyväksyvät sen.

Emme voi syyttää sosiaalista mediaa tai algoritmeja harhaanjohtavan tiedon menestyksestä. Pääsyyllisiä olemme me itse.

Emme siis voi syyttää sosiaalista mediaa tai algoritmeja harhaanjohtavan tiedon menestyksestä. Pääsyyllisiä olemme me itse. Sosiaalisen median ja hakukoneiden algoritmit toki ovat mahdollistaneet väärän tiedon leviämisen nopeammin ja laajemmalle kuin koskaan ennen. Mutta jos me jakaisimme eteenpäin vain varmistettua ja tarkkaan punnittua tietoa, ne voisivat voimistaa sitä.

Toistuvuusilluusio = Kun opit uuden käsitteen tai olet juuri keskustellut jostakin asiasta ystäväsi kanssa, sinusta voi vaikuttaa siltä kuin kyseinen asia tulisi yhtäkkiä vastaan joka puolella. Esimerkki: "Enkö juuri puhunut kaverini kanssa valkoisista tennareista ja nyt Facebook mainostaa minulle valkoisia tennareita!"

Saatavuusheuristiikka = Heuristiikat ovat ajattelun oikopolkuja, joiden avulla aivot pyrkivät suoriutumaan vaikeista tehtävistä. Käsitteet ovat peräisin Amos Tverskyn ja Daniel Kahnemanin tutkimuksista 1970-luvulta. Saatavuusheuristiikka tarkoittaa sitä, että kun emme löydä muististamme tarvittavaa tietoa, korvaamme sen jollakin enemmän tai vähemmän vastaavalla tiedolla. Näin ongelma tulee ratkaistua tiedolla, joka tulee ensimmäisenä mieleen sen sijaan, että se ratkaistaisiin sopivimmalla tiedolla. Esimerkki: Saatamme pelätä lento-onnettomuutta enemmän kuin autokolaria, vaikka jälkimmäiset ovat paljon yleisempiä.

Ankkurointi = Päätöksenteko numeroiden perusteella on vaikeaa. Jos ja kun emme tiedä tarkalleen, mitä lukuarvoa tarvitsemme päätöksentekoon, vedämme hatustamme niin kutsutun "ankkurin". Tähän ankkurilukuun sitten kiinnitämme arviomme, vaikka emme oikeastaan tiedä, mihin se perustuu. Esimerkki: Kirpputorikauppias myy nahkatakkia 35 eurolla. Hän lupaa sen juuri sinulle 25 euron hintaan. Ostat, koska hinta tuntuu halvalta suhteessa "alkuperäiseen" hintaan. Myöhemmin tajuat, että takki oli korkeintaan 15 euron arvoinen.

Edustavuusheuristiikka = Stereotyyppiset käsitykset ohjaavat ajatuksiamme ja päätöksentekoamme, emmekä useinkaan tiedosta niiden olemassaoloa. Esimerkki: Saatamme ajatella, että lääkäri on tyypillisesti mies. Tästä syystä hämmästymme, kun meidät kutsuu vastaanotolleen nainen.

Julkaisemme kommentteja maanantaista 16.12. alkaen arkipäivisin. Joulun aikaan kommenttien julkaisemisessa saattaa olla viiveitä
Edit: 14.1.20 Lisätty mahdollisuus artikkelin kuuntelemiseen.

Aiheeseen liittyvät linkit

# data[].attributes.attachment_link.title
Valheenpaljastaja: Miksi uskomme valheisiin? Näin tunnistat psykologiset mekanismit, joiden takia sinäkin lankeat väärään tietoon

# data[].attributes.attachment_link.description
Uskomme valheeseen, kunhan sitä vain toistetaan tarpeeksi.

# data[].attributes.body
Adegoke, Y. 2018. Like. Share. Kill. - Nigerian police say false information on Facebook is killing people. The British Broadcasting Corporation. Referenced 01.07.2021. https://www.bbc.co.uk/news/resources/idt-sh/nigeria_fake_news

After Truth: Disinformation and the Cost of Fake News. 2020. HBO Nordic. Documentary. https://fi.hbonordic.com/movies/after-truth-disinformation-and-the-cost-of-fake-news/1f10ced-0126416f6e5

BBC 2020. Coronavirus: Man jailed for 5G phone mast arson attack. Referenced 22.7.2021. https://www.bbc.com/news/uk-england-merseyside-52966950

Derakhshan, H. & Wardle, C. 2017. Information Disorder: Definitions. Understanding and Addressing the Disinformation Ecosystem. Page 8. https://firstdraftnews.org/wp-content/uploads/2018/03/The-Disinformation-Ecosystem-20180207-v3.pdf

European Commission 2021. Funded projects in the fight against disinformation. Referenced 22.7.2021. https://ec.europa.eu/info/live-work-travel-eu/coronavirus-response/fighting-disinformation/funded-projects-fight-against-disinformation_en

Fazio, L. 2016. Unbelievable news? Read it again and you might think it’s true. The Conversation. Referenced 15.7.2021. https://theconversation.com/unbelievable-news-read-it-again-and-you-might-think-its-true-69602

Government Report on Finnish Foreign and Security Policy 2016. Finnish Govern-ment. Referenced 21.6.2021. https://valtioneuvosto.fi/documents/10616/1986338/VNKJ092016+en.pdf/b33c3703-29f4-4cce-a910-b05e32b676b9

Government Report on Finnish Foreign and Security Policy 2020. Finnish Government. Referenced 21.6.2021. https://julkaisut.valtioneuvosto.fi/bitstream/handle/10024/162515/VN_2020_32.pdf?sequence=1&isAllowed=y

Haimi, T. & Lindfors, S. 2021. Kiinassa on meneillään etninen puhdistus – 5 kysymystä ja vastausta siitä, miten uiguurien tilanne kytkeytyy suomalaisiin firmoihin. YLE. Referenced 22.6.2021. https://yle.fi/uutiset/3-11867852

Halminen, L. 2020. Koronaviruksen väitetään olevan Yhdysvaltojen biologista sodankäyntiä ja peräisin avaruudesta – Viruksen lisäksi maailmalla leviää nyt valeuutisia, joita viranomaiset yrittävät suitsia. Helsingin Sanomat. Referenced 22.7.2021. https://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000006431686.html

Heiskanen, H. 2016. Tausta: Hämmentävä pelottava hybridisota – vaan mitä se oikein on?. Yleisradio Oy. Referenced 30.06.2020. https://yle.fi/uutiset/3-9328472

Hess, P. 2018. Scientists discover simple psychological tools to battle fake news. Inverse. Referenced 21.7.2021. https://www.inverse.com/article/48022-how-can-we-overcome-confirmation-bias

IFLA 2021. How To Spot Fake News. Referenced 15.7.2021. https://www.ifla.org/publications/node/11174?og=7407

Kallionpää, K. 2018. Aivot ahmivat valeuutisia mieluummin kuin tositietoa – Vinoumaa vastaan voi taistella, ja nyt tutkija kertoo, miten se tapahtuu. Helsingin Sanomat. Referenced 15.7.2021. https://www.hs.fi/elama/art-2000005795144.html

Kerttula, A. 2021. Hongkongissa halutaan kitkeä ”väärää tietoa” mediasta: hallinto valmistelee uutta valeuutislakia. YLE. Referenced 21.6.2021. https://yle.fi/uutiset/3-11914195

Laine, L. 2018. Myanmar kiistää YK:n raportissa esitetyt väitteet sotilasjohdon mahdollisesta osallisuudesta rohingya-vähemmistön kansanmurhaan. Helsingin Sanomat. Referenced 01.07.2021. https://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000005808121.html

Mozur, P. 2018. A Genocide Incited on Facebook, With Posts From Myanmar’s Military. The New York Times. Referenced 01.07.2021. https://www.nytimes.com/2018/10/15/technology/myanmar-facebook-genocide.html

Määttänen, J. 2018. Kaikki puhuvat ”toadista” Twitterissä, mutteivät ääneen, koska some suosii halpaa populismia – siksi se johtaa tyrannien nousuun, uskovat asiantuntijat. Helsingin Sanomat. Referenced 30.06.2021. https://www.hs.fi/nyt/art-2000005834957.html

Pajari, K. 2019. Kiinan pimeä reuna. HS. Referenced 22.6.2021. https://dynamic.hs.fi/2019/uiguurimuslimit/

Sandoiu, A. 2018. How to protect your brain from 'fake news'.  Medical News Today. Referenced 22.7.2021. https://www.medicalnewstoday.com/articles/322747

Sirén, V. 2020. Facebookin, Googlen ja Twitterin johtajat Yhdysvaltain senaatin kuulustelussa: syyte nostettu, toinen tulossa. Helsingin Sanomat. Referenced 28.6.2021. https://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000006702959.html

Taub, A. & Fisher, M. 2018. Where Countries Are Tinderboxes and Facebook Is a Match. The New York Times. Referenced 01.07.2021. https://www.nytimes.com/2018/04/21/world/asia/facebook-sri-lanka-riots.html

Teittinen, P. Suomi varautuu Venäjän yrityksiin sotkea presidentinvaaleja – puolueet kutsuttiin turvallisuuskokoukseen. Helsingin Sanomat. Referenced 24.6.2021. https://www.hs.fi/politiikka/art-2000005426871.html

Tekniikan Maailma 2020. Tähän on tultu: 5g-torneja poltettiin Britanniassa – Taustalla kahelit salaliittoteoriat yhteydestä koronavirukseen. Referenced 22.7.2021. https://tekniikanmaailma.fi/tahan-on-tultu-5g-torneja-poltettiin-britanniassa-taustalla-kahelit-salaliittoteoriat-yhteydesta-koronavirukseen/

The International Fact-Checking Network. 2021. Poynter Institute. Referenced 22.7.2021. https://www.poynter.org/ifcn/

Uusitupa, I. 2019. Kiina vastasi Mesut Özilin kritiikkiin uiguurivähemmistöjen vainosta: ”Häntä on petkutettu valeuutisilla, tervetuloa Xinjiangiin”. HS. Referenced 22.6.2021. https://www.hs.fi/urheilu/art-2000006345024.html

Vainio, S. 2021. Yhdysvaltain Aasian-joukkojen komentaja: Kiina voi hyökätä Taiwaniin lähivuosina. HS. Referenced 22.6.2021. https://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000007851328.html

Valaskivi, K. & Uusitalo, N. 2021. Kun somessa kuplii, median pitää pysähtyä miettimään. HS. Referenced 15.7.2021. https://www.hs.fi/mielipide/art-2000007829356.html

Vasama, T. 2019. Kun valhetta toistaa tarpeeksi, ihmiset uskovat sen – Lumevaikutukselta ei suojaa edes äly tai analyyttisyys. Helsingin Sanomat. Referenced 21.7.2021. https://www.hs.fi/tiede/art-2000006165841.html

Vasama, T. 2020. Itsekäs muistaa tekonsa väärin – ihminen ajattelee käyttäytyneensä anteliaasti, vaikka tosiasiassa on kitsastellut. Helsingin Sanomat. Referenced 21.7.2021. https://www.hs.fi/tiede/art-2000006538245.html

Vehkoo, J. 2021. Valheenpaljastaja: Kahdeksan asiaa, jotka jokaisen pitäisi ymmärtää misinformaatiosta. Yle. Referenced 15.7.2021. https://yle.fi/aihe/artikkeli/2021/02/08/valheenpaljastaja-kahdeksan-asiaa-jotka-jokaisen-pitaisi-ymmartaa

World Health Organization 2021. Infodemic. Referenced 22.7.2021. https://www.who.int/health-topics/infodemic#tab=tab_1

YLE 2020. Korona laittoi valheet liikkeelle verkossa! Referenced 22.6.2021. https://yle.triplet.io/articles/korona-laittoi-valheet-liikkeelle-verkossa

YLE 2021. Biden määräsi tiedustelupalvelut selvittämään koronaviruksen alkuperää – Kiina syyttää USA:ta salaliittoteorioiden levittämisestä. Referenced 23.6.2021. https://yle.fi/uutiset/3-11950338

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Psychologists say that coping strategies developed in childhood are the reason why people become vulnerable to fake news as adults.

Given the latest developments in politics in the Western world, the phenomenon of "fake news" has garnered more and more interest.

A major study by researchers at Massachusetts Institute of Technology in Cambridge analyzed the information on Twitter to see what gains more traction: truth or falsehood?

The researchers examined 126,000 contested news stories that 3 million users tweeted over the course of a decade, and they found that "fake news" reaches a lot more people and spreads a lot faster than accurate information.

Importantly, the predominance of fake news makes people distrust news outlets, and many report that they don't know how to distinguish truth from falsehood.

An international survey published earlier this year found that 7 in 10 people fear that fake news is being used as "a weapon," and over 60 percent of the respondents don't feel confident that they can tell the difference between fake news and facts.

What makes people vulnerable to fake news in the first place? Are there any strategies we can develop to protect ourselves from falsehood?

New research presented at the annual convention of the American Psychological Association (APA), held San Francisco, CA, explains the mechanisms behind the appeal of fake news.

The findings have also been published in the journal Science.

Mark Whitmore, Ph.D. - an assistant professor of management and information systems at Kent State University in Ohio - who presented at APA's convention this year, points to the so-called confirmation bias as the main reason behind the appeal of fake news.

The confirmation bias refers to people's tendency to accept information that confirms their pre-existing beliefs and to ignore information that challenges them.

"At its core is the need for the brain to receive confirming information that harmonizes with an individual's existing views and beliefs," explains Whitmore.
"In fact," he explains, "one could say the brain is hardwired to accept, reject, misremember, or distort information based on whether it is viewed as accepting of or threatening to existing beliefs."
Eve Whitmore, Ph.D. - a developmental psychologist at Western Reserve Psychological Associates in Stow, OH - explains that this bias is formed in early life, as a child learns to distinguish between fantasy and reality.

During this critical time, parents encourage children to make believe because pretend games help the young cope with reality and assimilate social norms. However, the downside is that children learn that fantasy is sometimes acceptable.

As children grow into adolescents, the researchers explain, they develop their own critical thinking skills and start to question their parents or other authority figures. However, this can often lead to conflicts and anxieties that are uncomfortable on a psychological level.

This is where biased rationalizations come in. To avoid conflict and anxiety, people develop coping mechanisms such as the confirmation bias; since challenging false beliefs might cause conflict, adolescents learn to rationalize and accept the falsehoods instead.

One way to reduce the appeal of fake news is to reduce the anxiety that makes confirmation bias an easy way out.
"One positive defense strategy is humor," says Mark Whitmore. "Watching late-night comedy or political satire, while not actually altering or changing the source of the stressor, can help reduce the stress and anxiety associated with it."
"Another is sublimation, where you channel your negative feelings into something positive, such as running for office, marching in a protest, or volunteering for a social cause."

Making a conscious effort to listen to other viewpoints can help moderate opinions and make them less extreme, he adds.

Finally, they stress the importance of an early development of critical thinking skills. "Developing a greater degree of skepticism in children, by encouraging them to ask why and to question, diminishes confirmation bias."

# data[].attributes.attachment_link.title
How to protect your brain from 'fake news'

# data[].attributes.attachment_link.description
Psychologists say that coping strategies developed in childhood are the reason why people become vulnerable to fake news as adults. Given the latest developments in politics in the Western world, the phenomenon of "fake news" has garnered more and more interest.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
We don't usually think of fake news and conspiracy theories as children's problems, but new research suggests that childhood fantasy might pave the way for people to buy into false narratives in adulthood. Knowing this, the researchers tell Inverse, sheds light on the ways we can protect adults from falling prey to these narratives, especially as fake news becomes increasingly hard to avoid.

Fantasy realms and make-believe are thought to make kids feel less vulnerable by giving them a sense of control or order in a chaotic world. Believing in conspiracy theories and fake news later in life has largely the same effect: These ideas give a sense of order to a world in which things don't often fit with how we think the world should be.

"It starts out very early in life when children first start to understand that not everything that's being told to them is truthful," Mark Whitmore, Ph.D., an assistant professor of management and information systems at Kent State University who presented his work at the annual meeting of the American Psychological Association on Friday, explains to Inverse. Around the same time that children learn how to play in fantasy, they also are exposed to belief systems from their parents, learning to discern truth from lies between the ages of four and seven. The researchers' concern is that playing at make-believe might muddy that process, which has consequences down the line.

Eve Whitmore, Ph.D., a developmental psychologist with Western Reserve Psychological Associates and Mark's wife, explained in her talk that, over time, make-believe ideas can become a defense mechanism against a world that's difficult to understand or grasp. Years later, adults may use " confirmation bias" to reject ideas that don't fit their closely-held worldview, thereby protecting their belief systems against external challenges.

Fortunately, the team says there are three simple ways to make ourselves less susceptible to embracing attractive false beliefs about the world.

Fantasy can help lessen how scary the world feels when we're children, but researchers say it can make us more susceptible to fake news as adults.Unsplash / Caleb Woods

Humor

Since confirmation bias is rooted to a significant degree in the fear or anxiety we feel when confronted with information that contradicts our beliefs, Mark Whitmore says that lessening these feelings can help decrease the pull of confirmation bias.

As any fan of jokes about death knows, humor can be a great way to decrease the impact of information we find distressing. And this same strategy could be helpful for news consumption.

"A really common response to news that potentially could be confusing, stressful, so on, is humor," he says. "Humor is a great stress reliever, but it's only temporary. It doesn't really change the source of the stressor."

Sublimation

Sublimation, he says, is when a person takes "all that anxiety and emotion and you redirect it toward something that's more constructive." In other words, instead of simply cushioning yourself from the feelings caused by exposing yourself to news media you might not agree with, you can actually change what's happening in the world. "Examples of that would be people going out and supporting an issue they feel is very important, maybe going on a protest march, or like in our case, it's writing about it. Or run for office, for example."

So instead of switching from one cable news channel to the other when something ugly comes on, it might help to actually get up and do something about it.

Exposure

Of course, since it's hard to avoid news, it's important that we choose our sources wisely. Intentionally exposing ourselves to ideas or perspectives with which we might disagree can help make us less likely to reject opposing viewpoints, Mark Whitmore says. Ultimately, by broadening the scope of one's media diet to include more than just Fox News or Occupy Democrats, news consumers can become less entrenched in their own stances. Since news reader apps and social media can keep people stuck in their "directional search" for news that's consistent with their viewpoints, Whitmore suggests that people manually choose a broader range of news sources. "That would be more of an 'accuracy search' strategy."

But even the most well-intentioned news consumer could fall victim to confirmation bias when attempting to broaden their media diet. For this reason, Whitmore emphasizes the need for self-awareness and self-discipline when we choose where we get our news.

"The fact is, we're all heavily influenced by confirmation bias," he said. "The way out brains are set up, our brains want harmony, they want consistency of information."

# data[].attributes.attachment_link.title
Scientists Discover Simple Psychological Tools to Battle Fake News

# data[].attributes.attachment_link.description
We don't usually think of fake news and conspiracy theories as children's problems, but new research suggests that childhood fantasy might pave the way for people to buy into false narratives in adulthood. Knowing this, the researchers tell Inverse, sheds light on the ways we can protect adults from falling prey to these narratives, especially as fake news becomes increasingly hard to avoid.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
In the weeks since the U.S. election, concerns have been raised about the prominence and popularity of false news stories spread on platforms such as Facebook. A BuzzFeed analysis found that the top 20 false election stories generated more shares, likes, reactions and comments than the top 20 election stories from major news organizations in the months immediately preceding the election. For example, the fake article "Pope Francis Shocks World, Endorses Donald Trump for President, Releases Statement" was engaged with 960,000 times in the three months prior to the election.

Facebook has discounted the analysis, saying that these top stories are only a tiny fraction of the content people are exposed to on the site. In fact, Facebook CEO Mark Zuckerberg has said, "Personally I think the idea that fake news on Facebook, which is a very small amount of the content, influenced the election in any way - I think is a pretty crazy idea." However, psychological science suggests that exposure to false news would have an impact on people's opinions and beliefs. It may not have changed the outcome of the election, but false news stories almost definitely affected people's opinions of the candidates.

Psychological research, including my own, shows that repeated exposure to false information can change people's beliefs that is it true. This phenomenon is called the "illusory truth effect."

This effect happens to us all - including people who know the truth. Our research suggests that even people who knew Pope Francis made no presidential endorsement would be susceptible to believing a "Pope endorses Trump" headline when they had seen it multiple times.

Repetition leads to belief

Henry Holiday illustration accompanying 'The Hunting of the Snark' by Lewis Carroll, 1931.

People think that statements they have heard twice are more true than those they have encountered only once. That is, simply repeating false information makes it seem more true.

In a typical study, participants read a series of true statements ("French horn players get cash bonuses to stay in the U.S. Army") and false ones ("Zachary Taylor was the first president to die in office") and rate how interesting they find each sentence. Then, they are presented with a number of statements and asked to rate how true each one is. This second round includes both the statements from the first round and entirely new statements, both true and false. The outcome: Participants reliably rate the repeated statements as being more true than the new statements.

In a recent study, I and other researchers found that this effect is not limited to obscure or unknown statements, like those about French horn players and Zachary Taylor. Repetition can also bolster belief in statements that contradict participants' prior knowledge.

For example, even among people who can identify the skirt that Scottish men wear as a kilt, the statement "A sari is the skirt that Scottish men wear" is rated as more true when it is read twice versus only once. On a six-point scale, the participants' truth ratings increased by half a point when the known falsehoods were repeated. The statements were still rated as false, but participants were much less certain, rating the statements as "possibly false" rather than closer to "probably false."

This means that having relevant prior knowledge does not protect people from the illusory truth effect. Repeated information feels more true, even if it goes against what you already know.

Even debunking could make things worse

Facebook is looking at ways to combat fake news on the site, but some of the proposed solutions are unlikely to fix the problem. According to a Facebook post by Zuckerberg, the site is considering labeling stories that have been flagged as false with a warning message. While this is a commonsense suggestion, and may help to reduce the sharing of false stories, psychological research suggests that it will do little to prevent people from believing that the articles are true.

People tend to remember false information, but forget that it was labeled as false. A 2011 study gave participants statements from sources described as either "reliable" or "unreliable." Two weeks later, the participants were asked to rate the truth of several statements - the reliable and unreliable statements from before, and new statements as well. They tended to rate the repeated statements as more true, even if they were originally labeled as unreliable.

This can also apply to reporting about false public statements. Even a debunking-focused headline like CNN's " Trump falsely claims 'millions of people who voted illegally' cost him popular vote " can reinforce the falsehood Trump was spreading.

Correcting after the fact doesn't help much

When media outlets publish articles that contain factual errors - or that make assertions that are later proved false - they print corrections or retractions. But when people have strong preconceptions, after-the-fact updates often have no effect on their beliefs, even when they remember the information has been retracted.

In the early days of the second Iraq war, many news events were initially presented as true and then retracted. Examples included allegations that Iraqis captured U.S. and allied soldiers as prisoners of war and then executed them, in violation of the Geneva Conventions.

In 2005, cognitive psychologist Stephan Lewandowsky gave Americans and Germans statements about various news events during the war. Some of the statements were true; others were reported as true, but later retracted; still others were false - though those labels were not provided to the study participants.

The participants were then asked to rate whether they remembered the news event, whether they thought it was true or false, and whether the information had been retracted after its initial publication. Participants were also asked how much they agreed with official statements about the causes of the Iraq war.

Americans who remembered reports that had been retracted, and who remembered the retractions, still rated those items just as true as accurate reports that had not been retracted. German participants rated the retracted events as less true. In responding to other questions in the study, the Americans had shown themselves to be less suspicious of the official justifications for the war than the Germans were.

The researchers concluded that the Germans' suspicions made them more likely to adjust their beliefs when the information was retracted. Americans, more likely to believe the war was justified, were also less likely to change their beliefs as new information arrived.

The study suggests that Clinton supporters, who tend to be suspicious of positive information about Trump, may remember that the pope-endorsement story was false, and discount the information. Trump supporters, by contrast, would be left with a more positive opinion of Trump, even if they remembered that the story was false.

There is no easy solution to the problem of fake news. But it's clear that it is a problem: Exposure to false news stories can affect readers' beliefs and opinions. Simply labeling the information as false is unlikely to reduce this effect.

A true solution would somehow limit the spread of these fake stories, preventing people from seeing them in the first place. A first step that each of us can take is to check our sources and not share unreliable articles on social media, even if they affirm our beliefs.

# data[].attributes.attachment_link.title
Unbelievable news? Read it again and you might think it's true

# data[].attributes.attachment_link.description
In the weeks since the U.S. election, concerns have been raised about the prominence and popularity of false news stories spread on platforms such as Facebook. A BuzzFeed analysis found that the top 20 false election stories generated more shares, likes, reactions and comments than the top 20 election stories from major news organizations in the months immediately preceding the election.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Suurin osa kansainväliseen kyselyyn vastanneista ei ollut varmoja, osaavatko he erottaa valeuutisen oikeasta uutisesta.

Valeuutiset tavoittavat enemmän ihmisiä ja leviävät nopeammin kuin oikea tieto, kertoo laaja yhdysvaltalaistutkimus. Valeuutiset heikentävät ihmisten luottamusta medioihin. Moni sanoo, ettei enää tiedä, miten totuuden erottaa valheesta.

# data[].attributes.attachment_link.title
Aivot ahmivat valeuutisia mieluummin kuin tositietoa - Vinoumaa vastaan voi taistella, ja nyt tutkija kertoo, miten se tapahtuu

# data[].attributes.attachment_link.description
Suurin osa kansainväliseen kyselyyn vastanneista ei ollut varmoja, osaavatko he erottaa valeuutisen oikeasta uutisesta. Valeuutiset tavoittavat enemmän ihmisiä ja leviävät nopeammin kuin oikea tieto, kertoo laaja yhdysvaltalaistutkimus. Valeuutiset heikentävät ihmisten luottamusta medioihin. Moni sanoo, ettei enää tiedä, miten totuuden erottaa valheesta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Misinformaatio, disinformaatio, informaatiovaikuttaminen, valeuutiset, feikkikuvat ja -videot... Harhaanjohtavan tiedon kenttä on monimuotoinen ja epämääräinen. Siitä voi olla vaikea saada otetta. Valheenpaljastaja tarjoaa kahdeksan tiivistä pointtia, jotka auttavat ymmärtämään misinformaatioon liittyviä ilmiöitä.

1. Mis-/disinformaatio on monimuotoista. Se on harvoin täysin sepitettyä.

Tavallisempaa on yhdistellä tosiasioita fiktioon. Usein misinformaatio vääristelee, paisuttelee tai asettaa asioita harhaanjohtavaan kontekstiin.

Misinformaatio on tahattomasti levitettyä väärää tietoa, kun taas disinformaatio on tahallisesti levitettyä väärää tietoa. Misinformaatiota käytetään tavallisesti kattokäsitteenä, kun puhutaan harhaanjohtavan tiedon laajasta kentästä, tai jos väärän tiedon levittäjän motiivit eivät ole tiedossa.

Tästä seitsemän kohdan luokittelusta on hyötyä mis- ja disinformaation tunnistamisessa. Sen on laatinut First Draftin tutkimusjohtaja ja pitkän linjan misinformaatiotutkija Claire Wardle.

1. Ristiriitainen sisältö
Kun esimerkiksi otsikko, kuva tai grafiikka eivät vastaa varsinaista sisältöä.

2. Väärä konteksti
Kun aitoa tietoa jaetaan harhaanjohtavalla saatteella, esimerkiksi sosiaalisessa mediassa.

3. Manipuloitu sisältö
Kun aitoa (uutis-)sisältöä tai esimerkiksi valokuvia on muokattu harhaanjohtamistarkoituksessa.

4. Satiiri tai parodia
Kun sisältö saattaa hämätä ja jekuttaa, mutta sitä ei ole tehty vahingon tuottamiseksi.

5. Harhaanjohtava sisältö
Kun informaatiota käytetään harhaanjohtavasti ja tarkoitushakuisesti jotakin asiaa tai henkilöä vastaan.

6. Huijarisisältö
Kun lähteitä (esimerkiksi sitaatteja) on väärennetty.

7. Väärennetty sisältö
Täysin sepitettyä sisältöä, jonka tarkoitus on johtaa harhaan ja vahingoittaa.
Lähde: Claire Wardle / First Draft

Tätä kuvaa levitettiin paljon Australian metsäpalojen aikaan. Kuvaa voi luulla sateliittikuvaksi, jossa koko Australia on ilmiliekeissä. Kuva on todellisuudessa taiteilijan piirtämä kuva, johon on koottu erillisiä palopesäkkeitä pitkältä ajalta.

2. Misinformaatio löytää aina uudet muodot, kanavat ja vaikutusmetodit.

Sitä mukaa, kun ihmiset siirtyvät käyttämään uusia kommunikoinnin ja viestinnän kanavia, misinformaatio löytää tiensä niihin. Moni on esimerkiksi hylännyt Facebookin ja siirtynyt käyttämään erilaisia viestisovelluksia, kuten Whatsappia. Viestisovelluksissa leviää nykyään valtava määrä harhaanjohtavaa tietoa. Sitä on vaikea kumota ja sen alkuperää on usein mahdoton jäljittää, koska viestisovelluksista ei pysty etsimään asioita samaan tapaan kuin internetistä tai sosiaalisesta mediasta.

Väärän tiedon tuottajien taktiikat muuttuvat koko ajan hienovaraisemmiksi ja monipuolisemmiksi. He ottavat käyttöön uusia teknologioita ensimmäisten joukossa. Sitä mukaa kun opimme varomaan tietynlaisia viestejä, disinformaation ja propagandan levittäjät keksivät uusia tapoja huijata meitä.

Luotettavan tiedon parissa työskentelevät - kuten toimittajat, tutkijat, faktantarkistajat - tulevat aina askeleen jäljessä. Meidät on tuomittu ikuiseen kilpajuoksuun, mutta muutakaan mahdollisuutta ei ole.

3. Misinformaation määrä kasvaa väistämättä.

Datan ja informaation määrä ylipäätään on jatkuvassa kasvussa. Osa tästä datasta on väistämättä misinformaatiota. Ihmiskunta tuottaa nykyisten arvioiden mukaan noin 2,5 triljoonaa tavua dataa joka päivä. Ja triljoonassa on 18 nollaa - tämä voi auttaa hahmottamaan, kuinka suuresta luvusta on kyse. Tuotamme joka päivä esimerkiksi noin 95 miljoonaa Instagram-postausta, 500 miljoonaa tviittiä, 65 miljardia Whatsapp-viestiä ja yli 300 miljardia sähköpostiviestiä.

On arvioitu, että tuottamamme datan määrä kaksinkertaistuu noin vuoden tai puolentoista välein, kenties nopeammin.

Disinformaation määrä saattaa piankin lähteä hurjaan kasvuun. Propagandaviestien tuotannon ja levittämisen automatisoinnista tulee entistä helpompaa ja halvempaa, kun koneoppiminen ja tekoälyteknologia kehittyvät. Lähitulevaisuudessa väärää tietoa on mahdollista tuottaa periaatteessa rajattomasti ja sillä voidaan tukkia ihmisten viestintäkanavat.

4. Misinformaatio tulee usein yhteiskunnan huipulta.

Salaliittoteorioiden tutkimuksesta on opittu, että ne vetoavat erityisesti ihmisiin, joilta puuttuu yhteiskunnallista valtaa. Heillä voi olla syytäkin uskoa salaliittoihin, koska heillä on todellisia epätasa-arvon ja syrjinnän kokemuksia. He saattavat kokea, ettei heidän äänellään ole merkitystä.

Salaliittoteorioissa onkin usein tapana selittää maailman tapahtumia sillä, että jokin pahantahtoinen, salamyhkäinen eliitti vetelee naruja kulisseissa. Ja toki näin voi joskus ollakin. Joskus salaliittoteoriat voivat jopa johtaa siihen, että voimattomat peräävät oikeuksiaan ja onnistuvat siinä.

Asetelma on kuitenkin kääntynyt toisinpäin: viime vuosilta tunnetaan lukuisia esimerkkejä, joissa johtavat poliitikot levittävät salaliittoteorioita. Tunnetuin tapaus on tietenkin entinen Yhdysvaltain presidentti Donald Trump, joka on poliittisen uransa aikana tukenut ja voimistanut lukuisia salaliittoteorioita, kuten QAnonia.

Misinformaatio ja disinformaatio tuleekin nykyään usein yhteiskunnan ja politiikan huipulta, mikä on osittain syynä salaliittoteorioiden kasvaneeseen näkyvyyteen ja suosioon. Niistä on tullut politiikanteon väline. Salaliittoteoriat ovat siirtynyt yhteiskunnan marginaaleista valtavirtajulkisuuteen.

5. Toistaiseksi tehokkaimmat tavat tapa taistella misinformaatiota vastaan ovat medialukutaito, faktantarkistus ja lähdekritiikki.

Valeuutisiin ja muuhun disinformaatioon liittyvät lainsäädännön muutokset nostattavat hankalia kysymyksiä niin eettiseltä kuin käytännön toteutuksenkin kannalta. Väärää tietoa on hankala kieltää.

Facebook ja muut someyhtiöt puolestaan vastustavat ulkopuolista sääntelyä viimeiseen asti. Lainsäädännön tai yhtiöiden sääntelyn kautta tulevia muutoksia saadaan todennäköisesti odottaa pitkään, ja disinformaatio saa edelleen rehottaa somepalveluissa.

Siksi tehokkain tapa torjua misinformaatiota on opettaa mahdollisimman laajoille joukoille faktantarkistuksen työkaluja ja lähdekriittisen ajattelun taitoja. Näihin kuuluvat esimerkiksi tekniset kyvyt tarkistaa kuvien ja videoiden aitous. Lue ohjeet valokuvien jäljittämiseen täältä ja videoiden tarkistamiseen täältä.

6. Mutta kannattaa muistaa, että ihmiset yliarvioivat oman medialukutaitonsa.

Suomalaisten medialukutaitoa ihastellaan toisinaan kansainvälisessä mediassa. Medialukutaidon tasoa on kuitenkin vaikea vertailla kansainvälisesti. Yleensä sitä selvitetään kansallisilla kyselytutkimuksilla, joissa ihmiset itse arvioivat taitojaan.

Sanomalehtien liitto teki tällaisen kyselytutkimuksen vuonna 2020. Tuloksista käy ilmi, että suomalaiset uskovat itse tunnistavansa valeuutiset ja muut vaikuttamisyritykset, mutta eivät usko muiden kykenevän siihen yhtä hyvin. Yli 12-vuotiaat suomalaiset arvioivat oman kykynsä arvioida median sisältöä ja luotettavuutta lähes kiitettäviksi. Muiden taitoja sen sijaan pidettiin vain tyydyttävinä.

Herää helposti epäilys, että moni saattaa yliarvioida omia taitojaan - tai kenties unohtaa, että mediataitoja pitäisi jatkuvasti päivittää.

7. Vaikka deepfake-teknologia kehittyy huimaa vauhtia, "cheapfaket" ovat toistaiseksi suurempi ongelma.

Deepfakeilla tarkoitetaan liikkuvaa kuvaa ja ääntä, joka on manipuloitua, mutta niin uskottavaa, että sitä on vaikea erottaa aidosta. Deepfake-videoista puhutaan paljon, ja teknologian yleistyessä niistä on toki syytäkin olla huolissaan. Toistaiseksi deepfakeja on käytetty disinformaation tuottamiseen suhteellisen vähän. Tämä johtunee siitä, että huomattavasti helpommilla tekniikoilla tehdyt videohuijaukset menevät laajoille yleisöille täydestä.

Tavallisimmissa videofeikeissä käytetään yksinkertaisia editointikikkoja, kuten kahden eri tilanteen liittämistä yhteen tai videon lyhentämistä siten, että se näyttää vain pienen osan tilanteesta. Näitä kutsutaan joskus nimellä cheapfake, halpisfeikki.

8. Koko misinformaatio-ongelman ydin on ihmisen psykologiassa, ei teknologiassa.

Ihmiset eivät usko misinformaatioon siksi, että se on teknisesti hyvin tehtyä tai vakuuttavaa. He uskovat siihen, koska he haluavat uskoa siihen. Meihin kaikkiin vaikuttaa joukko kognitiivisia vinoumia, eli psykologisia mekanismeja, jotka toimivat tavallaan oikoreitteinä informaation käsittelyssä.

Näistä tunnetuin lienee vahvistusharha, josta on kertynyt suuri määrä tutkimustietoa vuosikymmenten ajalta. Sillä tarkoitetaan taipumustamme uskoa asioita, jotka vahvistavat maailmankuvaamme. Samalla hyljeksimme asioita, jotka haastavat ennakkokäsityksiämme.

Kun näistä vinoumista tulee tietoiseksi, niitä voi myös vastustaa. Lue lisää misinformaation psykologiasta täältä.

Onko kyseessä fakta vai mielipide?

Mihin tieto tai väite perustuu? Viitataanko lähteisiin (esimerkiksi linkeillä tai sanallisesti kertomalla, mistä tiedot ovat peräisin)? Onko lähteitä siteerattu oikein?

Mitä tiedät tiedon julkaisijasta? Onko jokin tuntemasi, luotettava uutisväline julkaissut tästä jotakin?

Kuka tästä hyötyy?

Aiheutanko turhaa paniikkia tai hämmennystä, jos jaan tämän eteenpäin?

Misinformaatio = tahattomasti levitettyä väärää tietoa.

Disinformaatio = tahallisesti levitettyä väärää tietoa.

Valeuutinen = harhautustarkoituksessa tehty teksti (tai vaikkapa video), joka matkii ulkoisesti journalismia, mutta ei ole sitä.

Informaatiovaikuttaminen = viestintää, jolla pyritään järjestelmällisesti vaikuttamaan yleiseen mielipiteeseen, ihmisten käyttäytymiseen ja päätöksentekoon sekä sitä kautta yhteiskunnan toimintakykyyn.

Valheenpaljastaja käsittelee faktaa ja fiktiota uutisissa ja sosiaalisessa mediassa. Lähetä juttuvinkki: valheenpaljastaja@gmail.com.
Muokaukset: 8.2.2021 Kvintiljoonan nollamäärä korjattu.

24.2.2021 Lisätty kuvat Australian metsäpaloista ja Trumpin tviitistä.

Aiheeseen liittyvät linkit

# data[].attributes.attachment_link.description
Misinformaatio, disinformaatio, informaatiovaikuttaminen, valeuutiset, feikkikuvat ja -videot... Harhaanjohtavan tiedon kenttä on monimuotoinen ja epämääräinen. Siitä voi olla vaikea saada otetta. Valheenpaljastaja tarjoaa kahdeksan tiivistä pointtia, jotka auttavat ymmärtämään misinformaatioon liittyviä ilmiöitä. Tavallisempaa on yhdistellä tosiasioita fiktioon. Usein misinformaatio vääristelee, paisuttelee tai asettaa asioita harhaanjohtavaan kontekstiin.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Valeuutisten ja salaliittoteorioiden nostamista julkisuuteen on syytä pohtia samaan tapaan kuin terrori-iskujen kohdalla on tehty.

27.2. 2:00 | Päivitetty 27.2. 14:00

Salaliittoteorioita ja disinformaatiota on käsitelty julkisuudessa laajasti. Mitä tahansa journalistista mediaa seuraavan on ollut lähes mahdotonta olla törmäämättä yhteiskuntarauhaa ja yleisesti hyväksyttyjä totuuksia horjuttavaan sisältöön ja kampanjoihin, jos niiltä onkin sosiaalisessa mediassa vielä välttynyt.

# data[].attributes.attachment_link.title
Vieraskynä | Kun somessa kuplii, median pitää pysähtyä miettimään

# data[].attributes.attachment_link.description
Valeuutisten ja salaliittoteorioiden nostamista julkisuuteen on syytä pohtia samaan tapaan kuin terrori-iskujen kohdalla on tehty. 27.2. 2:00 | Päivitetty 27.2. 14:00 Salaliittoteorioita ja disinformaatiota on käsitelty julkisuudessa laajasti. Mitä tahansa journalistista mediaa seuraavan on ollut lähes mahdotonta olla törmäämättä yhteiskuntarauhaa ja yleisesti hyväksyttyjä totuuksia horjuttavaan sisältöön ja kampanjoihin, jos niiltä onkin sosiaalisessa mediassa vielä välttynyt.

# data[].attributes.attachment_link.description
HS:n erikoisartikkeli vie Kiinan uiguurialueelle, missä historian käsittämättömin kontrollikoneisto aivopesee ihmisiä ja ahdistelee toimittajaa joka askeleella.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kiinan alueella asuva vähemmistökansa uiguurit ovat olleet viime aikoina tapetilla, mutta mitä heidän tilanteestaan pitää tietää? Ylen entinen Kiinan-kirjeenvaihtaja Jenny Matikainen avaa asiaa Takaisin Pasilaan -podcastissa.

Kiinan ihmisoikeusrikkomukset Xinjiangin maakunnassa tuomitaan, mutta samalla alueen materiaaleista ollaan erittäin riippuvaisia. Ylen entinen Kiinan-kirjeenvaihtaja Jenny Matikainen kertoo Takaisin Pasilaan -podcastissa, miksi tilanne ei muutu länsimaiden ärähtelystä huolimatta.
1. Keitä ovat uiguurit?
Uiguurit ovat pääasiassa Kiinan alueella asuva noin 13 miljoonan ihmisen kansa.
Uiguurit puhuvat turkinsukuista uiguurin kieltä, ja suurin osa uiguureista on uskonnoltaan sunnalaisia muslimeja.

Suurin osa uiguureista, yli 10 miljoonaa ihmistä, asuu Länsi-Kiinassa Xinjiangin eli Sinkiangin alueella.

2. Mitä Kiinan keskushallinto tekee uiguureille?
Ihmisoikeusjärjestöjen mukaan Kiinan valtion viranomaiset ovat sulkeneet satojatuhansia tai jopa miljoona uiguuria leireille.
Kiinan hallitus kutsuu leirejä "uudelleenkoulutusleireiksi", mutta tosiasiassa leirit ovat rangaistus- ja pakkotyölaitoksia. Uiguureja painostetaan luopumaan uskonnostaan, hylkäämään kulttuurinsa ja omaksumaan kommunistisen puolueen aate. Kiina on myös siirtänyt uiguureja pois kotiseuduiltaan muualle maahan työvoimaksi.

Ihmisoikeusjärjestöt ovat kutsuneet Kiinan Xinjiangissa toimia etniseksi puhdistukseksi ja kulttuurimurhaksi. Muun muassa Yhdysvallat, Kanada ja Alankomaat ovat kutsuneet tilannetta kansanmurhaksi.

3. Miksi Kiina kohdistaa voimatoimia uiguureihin?
Kiina on oikeuttanut toimiaan Xinjiangissa terrorisminvastaisuudella.
Kiinan hallituksen mielestä valtion turvallisuutta uhkaavat uskonnollinen ekstremismi eli ääri-islamismi, etninen separatismi eli vähemmistökansallisuuksien halu päättää omista asioistaan sekä kansainvälinen terrorismi. Väitteet eivät ole tuulesta temmattuja, sillä uiguuriseparatistit ovat syyllistyneet Kiinassa vakaviin terroritekoihin, joista viimeisimpänä Aksun hiilikaivoshyökkäys syyskuussa 2015. Hyökkäyksessä sai surmansa 50 ihmistä.

Kiinan toimien tarkoituksena on myös sulauttaa Xinjiangin uiguuriväestö osaksi Kiinaa ja luoda yhtenäinen kansakunta ilman etnisiä tai uskonnollisia jännitteitä.

4. Miksi uiguurien tilanne kiinnostaa Suomessa?
Monet Suomessakin merkittävät yritykset tekevät bisnestä Kiinassa tai ovat riippuvaisia Kiinan raaka-aineista ja työvoimasta.
Xinjiangin alueella tuotetaan myös noin viidesosa kaikesta maailman puuvillasta, osa siitä uiguurien orjatyövoimalla.

Kiinan hallitus antaa yritysten toimia maassaan, mikäli yritykset pitävät liiketoimintansa visusti erossa politiikasta eivätkä ota kantaa Kiinan hallituksen toimintaan.

Muun muassa Marimekon sivuilla oli pitkään maininta siitä, ettei yhtiö hyväksy tuotteissaan puuvillaa pakkotyöhön liitetyltä Xinjiangin alueelta. Nyt kyseinen maininta on kansalaisjärjestö Finnwatchin mukaan vaivihkaa poistettu. Stora Enso sen sijaan ilmoitti lopettavansa toimintonsa uiguurialueella, kun sen toiminnasta uutisoitiin kansainvälisessä mediassa.

Suomalaiset yritykset ovat arvovalinnan edessä: Yhtäältä Kiina on merkittävä markkina-alue, mutta toisaalta yhteistyö uiguureja sortavan hallinnon kanssa voi vahingoittaa yritysten julkisuuskuvaa ja vaikuttaa asiakkaisiin.

5. Miksi kansainvälinen yhteisö antaa tämän tapahtua?
Kiinan kritisoinnilla voi olla ikäviä taloudellisia seurauksia länsimaille.
Länsimaat, kansalaisjärjestöt sekä ylikansalliset toimijat ovat paheksuneet Kiinan hallituksen toimintaa, mutta käytännössä Kiinaa on hyvin vaikeaa painostaa sen taloudellisen merkityksen vuoksi.

Kiinassa on alati vaurastuva keskiluokka, jolla on koko ajan enemmän ostovoimaa hankkia itselleen länsimaisten yritysten valmistamia tuotteita ja palveluita. Mikäli yritykset asettuvat Kiinan valtion politiikkaa vastaan, ne voidaan sulkea pois Kiinan markkinoilta, kuten kävi ruotsalaiselle pikamuotiketju H&M:lle.

EU-maiden ulkoministerit asettivat maaliskuussa 2021 taloudellisia pakotteita Kiinalle vastalauseena uiguurien kohtelulle. Kiina vastasi vastapakotteilla.
Lisää aiheesta: Kuuntele Takaisin Pasilaan -podcastin jakso Kiinan Uiguureista Yle Areenassa! Keskustelu on avoinna 2.4. klo 23 asti.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kiinassa on meneillään etninen puhdistus - 5 kysymystä ja vastausta siitä, miten uiguurien tilanne kytkeytyy suomalaisiin firmoihin

# data[].attributes.attachment_link.description
Kiinan alueella asuva vähemmistökansa uiguurit ovat olleet viime aikoina tapetilla, mutta mitä heidän tilanteestaan pitää tietää? Ylen entinen Kiinan-kirjeenvaihtaja Jenny Matikainen avaa asiaa Takaisin Pasilaan -podcastissa. Kiinan ihmisoikeusrikkomukset Xinjiangin maakunnassa tuomitaan, mutta samalla alueen materiaaleista ollaan erittäin riippuvaisia. Ylen entinen Kiinan-kirjeenvaihtaja Jenny Matikainen kertoo Takaisin Pasilaan -podcastissa, miksi tilanne ei muutu länsimaiden ärähtelystä huolimatta.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
YK ja ihmisoikeusjärjestöt arvioivat 1-2 miljoonan pääosin uiguurimuslimien olevan ankarissa olosuhteissa Xinjiangissa.

Kiinan ulkoministeriö tiedotti maanantaina, että Arsenalin keskikenttäpelaajaa Mesut Öziliä "on täydellisesti petkutettu valeuutisilla", kun Özil kritisoi Kiinan muslimien uiguurivähemmistön vainoa.

Arsenal irtisanoutui sunnuntaina Özilin kommenteista toteamalla, että kyse oli pelaajan omista mielipiteistä. Kiinan valtion tv-yhtiö CCTV jätti näyttämättä sunnuntaina pelatun Arsenal-Manchester City -ottelun.

# data[].attributes.attachment_link.title
Kiina vastasi Mesut Özilin kritiikkiin uiguurivähemmistöjen vainosta: "Häntä on petkutettu valeuutisilla, tervetuloa Xinjiangiin"

# data[].attributes.attachment_link.description
YK ja ihmisoikeusjärjestöt arvioivat 1-2 miljoonan pääosin uiguurimuslimien olevan ankarissa olosuhteissa Xinjiangissa. Kiinan ulkoministeriö tiedotti maanantaina, että Arsenalin keskikenttäpelaajaa Mesut Öziliä "on täydellisesti petkutettu valeuutisilla", kun Özil kritisoi Kiinan muslimien uiguurivähemmistön vainoa. Arsenal irtisanoutui sunnuntaina Özilin kommenteista toteamalla, että kyse oli pelaajan omista mielipiteistä. Kiinan valtion tv-yhtiö CCTV jätti näyttämättä sunnuntaina pelatun Arsenal-Manchester City -ottelun.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Yhdysvallat puolustaa Taiwania epävirallisesti, vaikka on solminut diplomaattisuhteet Kiinan kanssa.

Kiina on lisännyt sotilasmahtiaan Taiwanin lähistöllä ja saattaa hyökätä Taiwaniin kuuden vuoden sisällä, arvioi Yhdysvaltain joukkoja Aasian ja Tyynenmeren alueella johtava komentaja uutistoimistojen mukaan.

Yhdysvallat on Taiwanin suurin sotilaallinen tukija.

# data[].attributes.attachment_link.title
Taiwan | Yhdysvaltain Aasian-joukkojen komentaja: Kiina voi hyökätä Taiwaniin lähivuosina

# data[].attributes.attachment_link.description
Yhdysvallat puolustaa Taiwania epävirallisesti, vaikka on solminut diplomaattisuhteet Kiinan kanssa. Kiina on lisännyt sotilasmahtiaan Taiwanin lähistöllä ja saattaa hyökätä Taiwaniin kuuden vuoden sisällä, arvioi Yhdysvaltain joukkoja Aasian ja Tyynenmeren alueella johtava komentaja uutistoimistojen mukaan. Yhdysvallat on Taiwanin suurin sotilaallinen tukija.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Selvityksen tulee valmistua kolmessa kuukaudessa. Bidenin mukaan tiedustelupalveluilla ei ole tällä hetkellä yhteistä näkemystä viruksen alkuperästä.

Yhdysvaltain presidentin Joe Bidenin mukaan tiedustelupalveluilla ei ole tällä hetkellä yhtäläistä näkemystä viruksen alkuperästä. Kuva tiistailta, jolloin Biden puhui medialle ennen lähtöään Delawareen. Kuva: Tasos Katopodis / EPA

Yhdysvaltain presidentti Joe Biden on määrännyt maan turvallisuuspalvelut selvittämään, siirtyikö koronavirus ihmiseen Kiinassa eläinlähteestä vai laboratorio-onnettomuuden seurauksena. Selvityksen tulee olla valmis kolmessa kuukaudessa.

Bidenin mukaan tiedustelupalveluilla ei ole tällä hetkellä yhtäläistä näkemystä viruksen alkuperästä. Kiinaa puolestaan syyttää Yhdysvaltoja salaliittoteorioiden levittämisestä.

Teoria Wuhanin virologisen instituutin roolista koronapandemian synnystä on saanut lisää jalansijaa Yhdysvalloissa viime päivinä. Wall Street Journal julkaisi yhdysvaltalaisiin tiedustelulähteisiin nojautuen uutisen, jonka mukaan kolme laboratoriotyöntekijää instituutissa oli joutunut sairaalaan covid-19-taudin kaltaisten oireiden vuoksi jo marraskuussa 2019, kuukautta ennen kuin ensimmäiset koronatapaukset virallisesti todettiin Wuhanissa.

Kiina on toistuvasti kiistänyt, että virus olisi päässyt karkuun wuhanilaisesta laboratoriosta. Teoria laboratorioalkuperästä on ollut esillä aiemminkin, ja sitä kannatti esimerkiksi Yhdysvaltain edellinen presidentti Donald Trump. Nyt se näytetään kuitenkin otettavan vakavammin kuin aikaisemmin, eikä sitä enää pidetä pelkkänä salaliittoteoriana. Esimerkiksi Valkoisen talon johtava pandemianeuvonantaja Anthony Fauci sanoi pitävänsä kaikkia vaihtoehtoja viruksen alkuperästä mahdollisina.

WHO:n tutkinta ei tuottanut tuloksia

Maailman terveysjärjestö WHO:n tutkijaryhmä kävi taannoin Kiinassa tutkimassa viruksen alkuperää, mutta ei saanut selville mitään varmaa. Ryhmän mukaan virus oli todennäköisesti siirtynyt ihmisiin eläimistä, mutta WHO:n johtajan mukaan kaikki vaihtoehdot olivat edelleen mahdollisia.

Kiina rajoitti WHO:n ryhmän toimintaa maassa, ja tiistaina Valkoinen talo vaati uutta, läpinäkyvämpää tutkintaa. Myös johtavat yhdysvaltalaistutkijat ovat vaatineet asian selvittämistä perin pohjin.

Kiinan ulkoministeriön edustaja Zhao Lijian syytti keskiviikkona Yhdysvaltoja "salaliittoteorioiden ja disinformaation levittämisestä." Hänen mukaansa teorian nostaminen uudelleen esiin osoittaa epäkunnioitusta WHO:n tutkintaa kohtaan ja saattaa heikentää maailman solidaarisuutta viruksen vastaisessa taistelussa.
Lue myös: Uusimmat tiedot koronaviruksesta

# data[].attributes.attachment_link.title
Biden määräsi tiedustelupalvelut selvittämään koronaviruksen alkuperää - Kiina syyttää USA:ta salaliittoteorioiden levittämisestä

# data[].attributes.attachment_link.description
Selvityksen tulee valmistua kolmessa kuukaudessa. Bidenin mukaan tiedustelupalveluilla ei ole tällä hetkellä yhteistä näkemystä viruksen alkuperästä. Yhdysvaltain presidentti Joe Biden on määrännyt maan turvallisuuspalvelut selvittämään, siirtyikö koronavirus ihmiseen Kiinassa eläinlähteestä vai laboratorio-onnettomuuden seurauksena. Selvityksen tulee olla valmis kolmessa kuukaudessa. Bidenin mukaan tiedustelupalveluilla ei ole tällä hetkellä yhtäläistä näkemystä viruksen alkuperästä.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A Buddhist mob set fire to Muslim-owned shops and homes in Digana, Sri Lanka, in March. Credit... Rauff Hakeem, via Storyful

The Interpreter
False rumors set Buddhist against Muslim in Sri Lanka, the most recent in a global spate of violence fanned by social media.

A Buddhist mob set fire to Muslim-owned shops and homes in Digana, Sri Lanka, in March. Credit... Rauff Hakeem, via Storyful

MEDAMAHANUWARA, Sri Lanka - Past the end of a remote mountain road, down a rutted dirt track, in a concrete house that lacked running water but bristled with smartphones, 13 members of an extended family were glued to Facebook. And they were furious.

A family member, a truck driver, had died after a beating the month before. It was a traffic dispute that had turned violent, the authorities said. But on Facebook, rumors swirled that his assailants were part of a Muslim plot to wipe out the country's Buddhist majority.

"We don't want to look at it because it's so painful," H.M. Lal, a cousin of the victim, said as family members nodded. "But in our hearts there is a desire for revenge that has built."

The rumors, they believed, were true. Still, the family, which is Buddhist, did not join in when Sinhalese-language Facebook groups, goaded on by extremists with wide followings on the platform, planned attacks on Muslims, burning a man to death.

Image

But they had shared and could recite the viral Facebook memes constructing an alternate reality of nefarious Muslim plots. Mr. Lal called them "the embers beneath the ashes" of Sinhalese anger.

We came to this house to try to understand the forces of social disruption that have followed Facebook's rapid expansion in the developing world, whose markets represent the company's financial future. For months, we had been tracking riots and lynchings around the world linked to misinformation and hate speech on Facebook, which pushes whatever content keeps users on the site longest - a potentially damaging practice in countries with weak institutions.

Time and again, communal hatreds overrun the newsfeed - the primary portal for news and information for many users - unchecked as local media are displaced by Facebook and governments find themselves with little leverage over the company. Some users, energized by hate speech and misinformation, plot real-world attacks.

A reconstruction of Sri Lanka's descent into violence, based on interviews with officials, victims and ordinary users caught up in online anger, found that Facebook's newsfeed played a central role in nearly every step from rumor to killing. Facebook officials, they say, ignored repeated warnings of the potential for violence, resisting pressure to hire moderators or establish emergency points of contact.

Facebook declined to respond in detail to questions about its role in Sri Lanka's violence, but a spokeswoman said in an email that "we remove such content as soon as we're made aware of it." She said the company was "building up teams that deal with reported content" and investing in "technology and local language expertise to help us swiftly remove hate content."

Sri Lankans say they see little evidence of change. And in other countries, as Facebook expands, analysts and activists worry they, too, may see violence.

Five hours east of Medamahanuwara lies the real Ampara, a small town of concrete buildings surrounded by open green fields. The road there passes over verdant mountains before coasting through tropical flatlands, contested territory during the civil war that ended in 2009, now distinguished mostly by quiet teahouses.

But the imagined Ampara, which exists in rumors and memes on Sinhalese-speaking Facebook, is the shadowy epicenter of a Muslim plot to sterilize and destroy Sri Lanka's Sinhalese majority.

As Tamil-speaking Muslims, the Atham-Lebbe brothers knew nothing of that version of Ampara when, using money they saved laboring in Saudi Arabia, they opened a one-room restaurant there. They had no way to anticipate that, on a warm evening in late February, the real and imagined Amparas would collide, upending their lives and provoking a brief national breakdown.

It began with a customer yelling in Sinhalese about something he had found in his dinner. Unable to understand Sinhalese, Farsith, the 28-year-old brother running the register, ignored him.

He did not know that the day before, a viral Facebook rumor claimed, falsely, that the police had seized 23,000 sterilization pills from a Muslim pharmacist in Ampara.

The irate customer drew a crowd, which gathered around Farsith, shouting: "You put in sterilization medicine, didn't you?"

He grasped only that they were asking about a lump of flour in the customer's meal, and worried that saying the wrong thing might turn the crowd violent.

"I don't know," Farsith said in broken Sinhalese. "Yes, we put?"

The mob, hearing confirmation, beat him, destroyed the shop and set fire to the local mosque.

In an earlier time, this might have ended in Ampara. But Farsith's "admission" had been recorded on a cellphone. Within hours, a popular Facebook group, the Buddhist Information Center, pushed out the shaky, 18-second video, presenting it as proof of long-rumored Muslim plots. Then it spread.

As Facebook pushes into developing countries, it tends to be initially received as a force for good.

In Sri Lanka, it keeps families in touch even as many work abroad. It provides for unprecedented open expression and access to information. Government officials say it was essential for the democratic transition that swept them into office in 2015.

But where institutions are weak or undeveloped, Facebook's newsfeed can inadvertently amplify dangerous tendencies. Designed to maximize user time on site, it promotes whatever wins the most attention. Posts that tap into negative, primal emotions like anger or fear, studies have found, produce the highest engagement, and so proliferate.

In the Western countries for which Facebook was designed, this leads to online arguments, angry identity politics and polarization. But in developing countries, Facebook is often perceived as synonymous with the internet and reputable sources are scarce, allowing emotionally charged rumors to run rampant. Shared among trusted friends and family members, they can become conventional wisdom.

And where people do not feel they can rely on the police or courts to keep them safe, research shows, panic over a perceived threat can lead some to take matters into their own hands - to lynch.

Last year, in rural Indonesia, rumors spread on Facebook and WhatsApp, a Facebook-owned messaging tool, that gangs were kidnapping local children and selling their organs. Some messages included photos of dismembered bodies or fake police fliers. Almost immediately, locals in nine villages lynched outsiders they suspected of coming for their children.

Near-identical social media rumors have also led to attacks in India and Mexico. Lynchings are increasingly filmed and posted back to Facebook, where they go viral as grisly tutorials.

In a small office lined with posters in Colombo, Sri Lanka's capital, members of an advocacy group called the Center for Policy Alternatives watched as hate exploded on Facebook - all inspired by the video from Ampara, which had overtaken Sinhalese social media in just a week.

One post declared, "Kill all Muslims, don't even save an infant." A prominent extremist urged his followers to descend on the city of Kandy to "reap without leaving an iota behind."

Desperate, the researchers flagged the video and subsequent posts using Facebook's on-site reporting tool.

Though they and government officials had repeatedly asked Facebook to establish direct lines, the company had insisted this tool would be sufficient, they said. But nearly every report got the same response: the content did not violate Facebook's standards.

"You report to Facebook, they do nothing," one of the researchers, Amalini De Sayrah, said. "There's incitements to violence against entire communities and Facebook says it doesn't violate community standards."

In government offices across town, officials "felt a sense of helplessness," Sudarshana Gunawardana, the head of public information, recounted. Before Facebook, he said, officials facing communal violence "could ask media heads to be sensible, they could have their own media strategy."

But now it was as if his country's information policies were set at Facebook headquarters in Menlo Park, Calif. The officials rushed out statements debunking the sterilization rumors but could not match Facebook's influence.

Officials had pleaded with Facebook representatives, in a meeting in October, to better police hate speech and misinformation, which they warned could spiral into violence. They asked the company to establish an emergency point of contact in case it did. In a separate meeting, civic leaders urged Facebook to hire Sinhalese-speaking moderators to staff its reporting tool.

The Facebook employees left offering only vague promises, officials said.

Facebook still appears to employ few Sinhalese moderators. A call to a third-party employment service revealed that around 25 Sinhalese moderator openings, first listed last June, remain unfilled. The jobs are based in India, which has few Sinhalese speakers.

Facebook has no office in Sri Lanka, which officials say makes it difficult to impose regulations.

Mr. Gunawardana, the public information head, said that with Facebook unresponsive, he used the platform's reporting tool. He, too, found that nothing happened.

"There needs to be some kind of engagement with countries like Sri Lanka by big companies who look at us only as markets," he said. "We're a society, we're not just a market."

Facebook's most consequential impact may be in amplifying the universal tendency toward tribalism. Posts dividing the world into "us" and "them" rise naturally, tapping into users' desire to belong.

Its gamelike interface rewards engagement, delivering a dopamine boost when users accrue likes and responses, training users to indulge behaviors that win affirmation.

And because its algorithm unintentionally privileges negativity, the greatest rush comes by attacking outsiders: The other sports team. The other political party. The ethnic minority.

Online outrage mobs will be familiar to any social media user. But in places with histories of vigilantism, they can work themselves up to real-world attacks. Last year in Cancún, Mexico, for instance, Facebook arguments over racist videos escalated to fatal mob violence.

Mass media has long been used to mobilize mass violence. Facebook, by democratizing communication tools, gives anyone with a smartphone the ability to broadcast hate.

Facebook did not create Sri Lanka's history of ethnic distrust any more than it created anti-Rohingya sentiment in Myanmar.

But the platform, by supercharging content that taps into tribal identity, can upset fragile communal balances. In India, Facebook-based misinformation has been linked repeatedly to religious violence, including riots in 2012 that left several dead, foretelling what has since become a wider trend.

"We don't completely blame Facebook," said Harindra Dissanayake, a presidential adviser in Sri Lanka. "The germs are ours, but Facebook is the wind, you know?"

As anger over the Ampara video spread online, extremists like Amith Weerasinghe, a Sinhalese nationalist with thousands of followers on Facebook, found opportunity. He posted repeatedly about the beating of the truck driver, M.G. Kumarasinghe, portraying it as further proof of the Muslim threat. Mr. Weerasinghe stoked anger through images overlaid with text.

When Mr. Kumarasinghe died on March 3, online emotions surged into calls for action: attend the funeral to show support. Sinhalese arrived by the busload, fanning out to nearby towns. Online, they migrated from Facebook to private WhatsApp groups, where they could plan in secret.

In a video posted to at least one group, a man dressed as a monk yells, "The sword at home is no longer to cut jackfruit so kindly sharpen that sword and go."

In another group, a user shared a photo of a dozen makeshift weapons with a list of targets: "Thannekumbura mosque and the mosque in Muruthalawa tonight. Tomorrow supposedly Pilimathalawa and Kandy."

A Sri Lankan WhatsApp user posted a photo of makeshift weapons and a list of mosques to target as anti-Muslim mobs descended on several towns.

On Facebook, Mr. Weerasinghe posted a video that showed him walking the shops of a town called Digana, warning that too many were owned by Muslims, and urging Sinhalese to take the town back. The researchers in Colombo reported his video to Facebook, along with his earlier posts, but all remained online.

Over the next three days, mobs descended on several towns, burning mosques, Muslim-owned shops and homes. One of those towns was Digana. And one of those homes, among the storefronts of its winding central street, belonged to the Basith family.

Abdul Basith, a 27-year-old aspiring journalist, was trapped inside.

"They have broken all the doors in our house, large stones are falling inside," Mr. Basith said in a call to his uncle as the attack began. "The house is burning."

The next morning, the police found his body.

In response, the government temporarily blocked most social media. Only then did Facebook representatives get in touch with Sri Lankan officials, they say. Mr. Weerasinghe's page was closed the same day.

No organization has ever had to police billions of users in a panoply of languages. Although Facebook prohibits incitement and hate speech, there is no clear line between prudence and censorship.

Despite criticism and concerns from civil society groups, the company has done little to change its strategy of pushing into developing societies with weak institutions and histories of social instability, opening up information spaces where anger and fear often can dominate.

When Facebook entered Myanmar in 2014, Buddhist extremists seized on the platform, spreading misinformation that set off a deadly riot that year. In 2017, hate speech on Facebook contributed to ethnic cleansing against Myanmar's Rohingya minority.

Amrit Ahuja, a company representative, says Facebook's approach to hate speech "has evolved" globally. The company plans to hire more moderators and increase coordination with officials and civic groups, she said in an email, to "help keep our community in Sri Lanka safe."

Adam Mosseri, who runs Facebook's newsfeed, said on a Slate podcast that he and his team were "losing sleep" over the platform's role in Myanmar. Tweaks to the algorithm, he said, will privilege people's long-term interests over their short-term preferences in an effort to address the problem.

Change is not without risk for the company. In January, when Mark Zuckerberg, the Facebook chief executive, announced changes to the newsfeed, the company's stock tumbled 4.5 percent in a few hours.

And it is not without risks for users. From October to March, Facebook presented users in six countries, including Sri Lanka, with a separate newsfeed prioritizing content from friends and family. Posts by professional media were hidden away on another tab.

"While this experiment lasted, many of us missed out on the bigger picture, on more credible news," said Nalaka Gunawardene, a Sri Lankan media analyst. "It's possible that this experiment inadvertently spread hate views in these six countries."

A week after the violence, Shivnath Thukral, Facebook's public policy director for South Asia, and two of his colleagues flew to Colombo, for a meeting with a group of government aides.

Mr. Thukral was conciliatory, acknowledging that Facebook had failed to address hate speech and promising better collaboration. In a call with civic leaders, he conceded that Facebook did not have enough Sinhalese moderators, pledging to hire more.

Still, government officials said, they face the same problem as before. Facebook wields enormous influence over their society, but they have little over Facebook.

Even blocking access did not work. One official estimated that nearly three million users in Sri Lanka continued accessing social media via Virtual Private Networks, which connect to the internet from outside the country.

As officials met in Colombo, Atham-Lebbe Farsith, the Muslim restaurant worker, was in hiding. He had shaved his beard. Not to hide his faith, he said, but because even in the Muslim village where he found shelter, he could hardly make it a block without being recognized.

"People would ask me all sorts of questions," he said. "'You're from the video!'"

Facebook had turned him into a national villain. It helped destroy his business, sending his family deeply into debt. And it had nearly gotten him killed.

But he refused to abandon the platform. With long, empty days in hiding, he said, "I have more time and I look at Facebook much more."

"It's not that I have more faith that social media is accurate, but you have to spend time and money to go to the market to get a newspaper," he said. "I can just open my phone and get the news instead."

"Whether it's wrong or right, it's what I read."

# data[].attributes.attachment_link.title
Where Countries Are Tinderboxes and Facebook Is a Match

# data[].attributes.attachment_link.description
The Interpreter False rumors set Buddhist against Muslim in Sri Lanka, the most recent in a global spate of violence fanned by social media. A Buddhist mob set fire to Muslim-owned shops and homes in Digana, Sri Lanka, in March. Credit...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
By Yemisi Adegoke and BBC Africa Eye

Nigerian police say false information and incendiary images on Facebook have contributed to more than a dozen recent killings in Plateau State - an area already torn by ethnic violence.

When BBC Africa Eye got in touch with Facebook, the company disabled the account of a man in the UK who was spreading misinformation to thousands in Nigeria.

Facebook's third-party fact-checking partners in Nigeria have committed just four full-time fact checkers to review false information, on a platform used by 24 million Nigerians.

Warning: Graphic content

On 23 June 2018, a series of horrifying images began to circulate on Facebook.

One showed a baby with open machete wounds across his head and jaw. Another - viewed more than 11,000 times - showed a man's skull hacked open. There were pictures of homes burnt to the ground, bloodied corpses dumped in mass graves, and children murdered in their beds.

The Facebook users who posted the images claimed they showed a massacre underway in the Gashish district of Plateau State, Nigeria. Fulani Muslims, they said, were killing Christians from the region's Berom ethnic minority.

A massacre did happen in Gashish that weekend. Somewhere between 86 and 238 Berom people were killed between 22 and 24 June, according to estimates made by the police and by local community leaders.

But some of the most incendiary images circulating at the time had nothing to do with the violence in Gashish. The image of the baby, which was shared with a call for God to "wipe out the entire generation of the killers of this innocent child", had first appeared on Facebook months earlier. The video in which the man's head was cut open did not even come from Nigeria, it was recorded in Congo-Brazzaville nearly a thousand miles away, in 2012.

But the truth didn't matter. The images landed in the Facebook feeds of young Berom men in the city of Jos, hours to the north of the rural district where the massacre was happening. Some of the Facebook posts suggested that the killings were happening right there in Jos, or that the inhabitants of the city were about to be attacked. Few stopped to question the claims, or to check the origin of the graphic pictures that were spreading from phone to phone.

"As soon as we saw those images, we wanted to just strangle any Fulani man standing next to us," one Berom youth leader told the BBC. "Who would not, if they saw their brother being killed?"

The images helped to ignite a blaze of fear, anger, and calls for retribution against the Fulani - a blaze that was about to engulf a husband and father called Ali Alhaji Muhammed.

Hostility between the Fulani and the Berom predates the rise of Facebook. But the police and the army in Plateau State are convinced that the graphic imagery and misinformation circulating on the platform on 23 June and 24 June contributed to the reprisals.

"It was the pictures, the supposed pictures that emanated from the attack [in Gashish]," said Tyopev Terna Matthias, public relations officer for the Plateau State police. "Jos South was not under attack. But because of those images they saw, the next day, roads were blocked. People died. Vehicles were burned. So many people died."

It was not the first time Matthias had seen incendiary posts on social media followed by violence in the towns and villages of Plateau State. "Fake news on Facebook is killing people," he said.

Because of those images roads were blocked. People died. Fake news on Facebook is killing people

Tyopev Terna Matthias, public relations officer at the Plateau State police

In the US, Asia, and Europe, Facebook has come under intense scrutiny for its role in the circulation of "fake news". But what happens when viral misinformation is allowed to spread through areas of Africa that are already in the midst of ethnic violence? And what is Facebook doing to ensure its platform is not being used to disseminate lies, spread fear, and foment hatred in Nigeria's troubled heartland?

Chapter Two
NEXT STOP LAGOS

"Next stop: Lagos!" Facebook CEO Mark Zuckerberg posted to his account in August 2016.

It was his first trip to sub-Saharan Africa and he was excited, he said.

Who wouldn't be? Some 53 million mobile internet users are forecast to come online in Nigeria over the next seven years: a lot for a company that partly measures its success on user growth.

When Zuckerberg touched down in Lagos, there were 16 million monthly Facebook users in Nigeria. Today, just two years later, there are 24 million.

But more users means more content, and a lot of that content, according to the police in Plateau State, is false, misleading, and dangerous.

Facebook is aware of the problem, and claims to be addressing it. "Nigeria is important to us," said Akua Gyekye, the company's public policy manager for Anglophone West Africa, in a recent statement. "We are committed to taking our responsibility seriously in tackling the spread of false news."

Facebook told the BBC that it is pursuing a "multi-pronged approach" to combating the spread of misinformation in Nigeria. "As well as reports from our community, we're using machine learning tools to help find and remove inappropriate content, are investing in local partnerships, and continue to engage with Nigerian civil society, NGOs, academics and policy makers."

At the centre of Facebook's efforts is a scheme that it calls the "third-party fact-checking programme". The programme is part of a worldwide approach that Facebook has already rolled out in 17 other countries.

In Nigeria, the programme launched in October and the third parties are the French news agency AFP and the non-profit organisation Africa Check. Their fact checkers will review stories that have been picked up by Facebook's automated system for detecting false information. The system includes posts that have been flagged as false or misleading by other Facebook users.

"We know there is no silver bullet," said the Facebook spokesperson, Akua Gyekye, "but once a fact checker rates a piece of content as false, we are able to reduce its future views by an average of 80%"

The statistic sounds impressive. But BBC Africa Eye dug deeper into Facebook's fact-checking initiative in Nigeria, talking to insiders and experts in the field. And when we got into the detail the picture looked rather different.

So far, Facebook's third-party fact-checking partners, AFP and Africa Check, have committed just four people full-time in Nigeria to analysing and debunking false news, on a platform that is used by 24 million Nigerians every month.

Alexios Mantzarlis, director at the International Fact-Checking Network - the body that accredits fact-checking agencies - told us that an individual fact checker might be able to complete "between 20 and 100 individual fact checks" per month. But in Nigeria, where reliable public data is hard to find, the process is often slower. Another source working for one of Facebook's fact-checking partners, who asked not to be named, said that fact checkers sometimes debunk just five stories in a week.

"They are just dipping their toes in the water," said Gbenga Sesan, a Nigerian digital rights activist who has met Facebook representatives to discuss the company's expansion in Nigeria. "At the end of the day, these are business people and they want to make more money," he said.

Julie Owono, the Cameroonian director of Internet Without Borders, a digital activist group, believes that Facebook's plans are not commensurate with the scale of the problem. "There's a dis-proportionality between the threat and the effort put in place," she said. "Four fact checkers?... It's scary."

More worrying still is that none of the four fact-checkers deployed full-time by Facebook's partners in Nigeria speaks Hausa, a language spoken by millions in the country.

Facebook told the BBC that their Nigerian fact checking partners "support Hausa." The company later clarified this means the fact-checking teams can receive support from Hausa speakers in their network when required.

The BBC analysed more than 50 recent posts written in Hausa that contain hate speech or false information - and some of them are horrifying.

One post, for example, contains a photo of a person slumped on the ground, their skin burnt and peeling. The Hausa text reads: "This is John Okafor [an Igbo name] who tried to smoke weed using pages from the Qur'an and got burnt, instantly."

In fact, the photograph was taken after a horrific assault on a woman accused of witchcraft in Lagos in 2014. She was reportedly burned alive and later died of her wounds.

But the facts didn't matter to the person who created this post, and didn't register with the people who liked it. What they saw was a story about a Christian - an ethnically Igbo Christian - displaying contempt for Islam, the predominant faith of Hausa-speaking Nigerians. It is the kind of story that, in a region already torn by ethnic and religious violence, can have dangerous consequences.

"Anything you do in the world is better when you're with your friends," Mark Zuckerberg said in a 2011 interview with the BBC, back in the early days of Facebook's global expansion. "Bringing those kind of experiences to people in all these different places is really cool."

Seven years on, Facebook's optimism has been tempered by criticism of its role in electoral controversies in the US and the UK, and by allegations that the platform is being used to spread divisive rhetoric and false information from Cameroon to Myanmar. "Fake news is not our friend," said an advert promoted by the company earlier this year.

In a statement to the BBC, Facebook said any suggestion that they "are not fighting abuse on Facebook in Nigeria is misleading".

"We know we have a responsibility to keep people safe and prevent the spread of misinformation and continue to work hard to fight any abuse," the company said.

But misinformation and graphic imagery continue to circulate on the platform.

We sent Facebook the video of the man's head split open - the clip that was filmed years ago in Congo-Brazzaville, but which spread across Plateau State in the hours of the reprisal attacks in June this year. Facebook immediately removed the post, saying that it violated its policy on violence and graphic content.

But a quick search of Facebook the following day revealed the same distressing film in other posts, still circulating and still accompanied by the false claim that it showed a massacre in Nigeria. Since it was first uploaded to Facebook in 2012, the video has been used to whip up fear all over the continent. One user claimed it showed an attack in Kinshasa, capital of Democratic Republic of Congo. Another said it showed a Boko Haram atrocity in northern Cameroon.

Where will this video appear next? And to what ends will it be deployed?

Villages in Plateau are under constant attack. So when we get this information, we take it seriously. Then we discover it's fake

Jos police spokesman Tyopev Terna Matthias

In order to prevent panics like this, which drain the resources of a police force that is already over-stretched, Matthias's men use Facebook to debunk false information whenever they find it on the platform. At times of crisis they even use their personal accounts to quash the rumours, and they call on community leaders to do the same. But the sheer volume of misinformation circulating in Plateau State is overwhelming their efforts to counteract it.

In addition to the roadblock attacks that cost Ali his life, Matthias can cite more than a dozen incidents when he believes false information on Facebook played a role in inciting murder, assault or civil unrest: a riot which damaged government property in late June 2018; a stampede in the streets of Jos following false claims of an attack; the killing of two Igbo men by a mob in September 2017.

"It causes panic," he said. "Fake news is doing a lot of damage to our society. We pray Facebook shall listen to us and do something fast."

The Nigerian army in Plateau State shared Matthias's view.

Between September and October, they debunked seven false stories on Facebook. In addition to monitoring the platform, they hold regular meetings with local imams, pastors and politicians to raise awareness of the threat.

"It's a new realm of warfare," said Major-General Augustine Agundu, the commander of a large peacekeeping operation in the state. "[Fake news] spirals before you know what's happening. You have to spend a lot of effort to let people know that it is false."

Major Adam Umar, a senior information officer in the Nigerian army, said his team has set up a helpline for local people to report "fake news" and that the army is now using radio broadcasts to debunk false stories.

"It's turning one tribe against another, turning one religion against another," he said, days after returning from a peacekeeping mission. "It has set a lot of communities backward."

It's turning one tribe against another, turning one religion against another. It has set a lot of communities backward

Major Adam Umar, a senior information officer with the Nigerian army

Umar witnessed the aftermath of the massacre in Gashish in June. He, too, believes that "fake photographs" on Facebook played a role in igniting the reprisal attacks in Jos. He also recalled a similar incident that occurred last year, when Igbo and Hausa men clashed following the spread of images purporting to show an attack in the east of the country.

The country's fight against "fake news" on social media is not confined to individual police forces in Plateau State. In 2018, the Nigerian government announced a nationwide campaign to raise awareness about the problem.

Lai Mohammed, Nigeria's minister of communications, spoke at the launch of the initiative in June. "In a multi-ethnic and multi-religious country like ours," he said, "fake news is a time bomb."

Chapter Five
WIPE OUT

In Nigeria, the lines between misinformation and hate speech are often blurred.

What is clear is that, despite Facebook's attempts to root out hate speech, and the efforts they are making to detect and remove false information, hundreds of inflammatory posts are slipping through the net.

Some of these posts report real atrocities, but are couched in language designed to incite ethnic hatred. Others spread false reports of killings. Many contain half-truths -rumours and insinuations that spread from phone to phone in the villages of Nigeria's Middle Belt, unnerving communities who are already frightened by the violence of recent years.

One divisive figure operating in this murky terrain is Dr Idris Ahmed, who has been singled out by the Nigerian army as an online troublemaker.

Ahmed is a living example of the complexity of the problem facing Facebook. He is based in the UK and runs an organisation called Citizens United for Peace and Stability. He says he was born in Nigeria, has British nationality, and identifies as Fulani. But from the safety of a suburban house in Coventry, Ahmed is sowing fear in Plateau State.

"We have seen the worst of Boko Haram," he wrote on 3 October 2018, in a post shared more than 890 times. "However, we have never seen terrorists killing innocent fellow humans and deriving pleasure in eating them up! The Berom terrorists are in a class of their own. They are the worst savage barbarians Africa has ever produced. We must WIPE-OUT the Berom terrorists, by whatever means necessary."

The words "savage" and "barbarians" are shocking, but "terrorists" is the key term here. Ahmed has used it repeatedly when referring to the Berom, coupled with calls for them to be "wiped out". By doing so, he couches his calls for annihilation in terms that suggest he is referring to violent political criminals and not to an entire ethnic group. He has called Berom people "terrorists" in at least nine Facebook posts this year.

There is no nationally or internationally recognised Berom terror group. And while Berom people have committed killings during Plateau State's crisis, the Berom people as a whole are not engaged in violence.

Some of Ahmed's followers, however, echo the dehumanising language he uses to describe Berom people. A comment below one of his posts calls for the Berom to be "wiped out" and labels them "savage and barbarian". Another reads: "Kudos for exposing these silent killers, hope the military would respond with fire and fury and reduced them to greasy spots!"

Ahmed is not the only Facebook user to deploy divisive and violent language against Berom people. In the Hausa language, Facebook posts calling for the Berom to be "wiped out" are even more explicit. "Security forces must ignore Amnesty International and wipe out Biroms totally," posted one Hausa user to his roughly 5,000 followers on 25 June. "They should go there with sophisticated weapons and kill all the humans, animals and even birds."

In September this year, Ahmed used Facebook to make an unsubstantiated claim about the death of a retired general. His post insinuated the army was involved in the killing, exacerbating an already tense situation. The Nigerian army was incensed.

"We dare Dr Idris Ahmed to provide evidence to support his infantile claims," wrote Texas Chukwu, the Nigerian army's public relations director, in response to Ahmed's post. He called Ahmed's claims about the disappearance of the general "imbecilic" and "completely out of sync with reality".

Members of the Berom ethnic group in Jos have also expressed serious concerns about the impact of Ahmed's Facebook activity.

"Idris is an element of destruction," said Joshua Pwajok, a Berom youth leader who lives in Jos. "He has succeeded in building an army of hatred, an army among his people."

Sam Godongs, professor of political science at Jos University, reflecting on the overall issue of hate speech and "fake news", fears that Facebook does not understand the seriousness of the situation. "Cumulatively this is responsible for genocide," he said. "How I wish [Facebook] were aware of the gravity of what we are facing. And if they are aware, I am wondering why they are so inactive or insensitive. We are talking of human lives."

Facebook told the BBC it has teams which are "dedicated to preventing false news and polarisation from contributing to real world harm", especially in countries where "it has life and death consequences". The company said it is hiring new dedicated staff to address such issues around the world, but did not disclose any specific details regarding Nigeria.

Facebook cannot claim to be unaware of Idris Ahmed.

His account has been suspended twice, once in 2016 and again in 2017, only to be reinstated a few days later. BBC Africa Eye reported one of his posts about "wiping out" Berom "terrorists" to Facebook on 8 November. The company removed the post the following day and disabled Ahmed's account for a third time. His second Facebook account however - which has more than 30,000 followers and on which he has also referred to "Berom terrorists" - remains active.

Ahmed did not respond to the BBC's request for a formal comment in time for publication. In a phone conversation, he described the BBC's description of his Facebook account as "grotesque" and said it did not fairly reflect his character.

"I will try to recover the [disabled] account, by making the Facebook administrators see sense," he told his followers on 10 November. "Pray for our success," he said.

In October, the BBC visited the home of Umma and Amina, the widows of Ali, the potato seller who was killed at the roadblock in June.

On the road into the village, at the place where Ali was dragged from his car, the tarmac was still blackened from the tyres that burned at the roadblock. There were several more spots like this, dotted around Jos South - fading reminders of the 11 men who were killed, and of that fact that, in central Nigeria, "fake news" can ignite real violence.

At first glance, Ali's home was a picture of domestic peace. A little girl was reading through a school textbook while her brother and sister chatted among themselves. Two younger children dashed inside to fetch something. Amina sat on a makeshift stool washing clothes in a large bowl, a baby strapped to her back. Umma, Ali's first wife, crouched in the corner washing kitchen utensils.

But the silence in the room made it clear that something was amiss. And when Umma started to talk about her husband of 20 years, she could not keep from crying.

Wiping away tears with a pink head scarf, she recalled a kind, funny, and generous man. He loved children, she said, and in addition to his own he adopted two of his nephews after his brother died. When Ali went away on business, he always came home with biscuits for the kids.

"He used to play with them so much," Umma said, looking at the small faces huddled behind her. "If he was here, you won't see these children around."

Umma and Amina were getting by with help from the local community, who were horrified by Ali's death. They were slowly trying to piece their lives back together, in the hope of peace for their region.

"You see that our child, that small one," said Umma, glancing towards one of the young boys in the courtyard.

"Every day he talks about it, saying 'Mummy, I am going to buy a gun and shoot those who killed my father."

# data[].attributes.attachment_link.description
By Yemisi Adegoke and BBC Africa Eye Nigerian police say false information and incendiary images on Facebook have contributed to more than a dozen recent killings in Plateau State - an area already torn by ethnic violence.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Myanmarin johto kiisti keskiviikkona YK:n löydökset, jotka viittaavat Myanmarin korkean sotilasjohdon syyllistyneen rohingya-vähemmistön kansanmurhaan, kertoi uutistoimisto AFP.

YK:n raportti julkaistiin maanantaina. Siinä nimettiin epäillyiksi Myanmarin asevoimien komentaja ja viisi muuta korkea-arvoista asevoimien edustajaa.

# data[].attributes.attachment_link.description
Myanmarin johto kiisti keskiviikkona YK:n löydökset, jotka viittaavat Myanmarin korkean sotilasjohdon syyllistyneen rohingya-vähemmistön kansanmurhaan, kertoi uutistoimisto AFP. YK:n raportti julkaistiin maanantaina. Siinä nimettiin epäillyiksi Myanmarin asevoimien komentaja ja viisi muuta korkea-arvoista asevoimien edustajaa.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
A border police officer at a repatriation center for Rohingya returning to Myanmar. Human rights groups blame anti-Rohingya propaganda online for fueling violence and displacement. Credit... Adam Dean for The New York Times

NAYPYIDAW, Myanmar - They posed as fans of pop stars and national heroes as they flooded Facebook with their hatred. One said Islam was a global threat to Buddhism. Another shared a false story about the rape of a Buddhist woman by a Muslim man.

The Facebook posts were not from everyday internet users. Instead, they were from Myanmar military personnel who turned the social network into a tool for ethnic cleansing, according to former military officials, researchers and civilian officials in the country.

Members of the Myanmar military were the prime operatives behind a systematic campaign on Facebook that stretched back half a decade and that targeted the country's mostly Muslim Rohingya minority group, the people said. The military exploited Facebook's wide reach in Myanmar, where it is so broadly used that many of the country's 18 million internet users confuse the Silicon Valley social media platform with the internet. Human rights groups blame the anti-Rohingya propaganda for inciting murders, rapes and the largest forced human migration in recent history.

While Facebook took down the official accounts of senior Myanmar military leaders in August, the breadth and details of the propaganda campaign - which was hidden behind fake names and sham accounts - went undetected. The campaign, described by five people who asked for anonymity because they feared for their safety, included hundreds of military personnel who created troll accounts and news and celebrity pages on Facebook and then flooded them with incendiary comments and posts timed for peak viewership.

Working in shifts out of bases clustered in foothills near the capital, Naypyidaw, officers were also tasked with collecting intelligence on popular accounts and criticizing posts unfavorable to the military, the people said. So secretive were the operations that all but top leaders had to check their phones at the door.

Facebook confirmed many of the details about the shadowy, military-driven campaign. The company's head of cybersecurity policy, Nathaniel Gleicher, said it had found "clear and deliberate attempts to covertly spread propaganda that were directly linked to the Myanmar military."

On Monday, after questions from The New York Times, it said it had taken down a series of accounts that supposedly were focused on entertainment but were instead tied to the military. Those accounts had 1.3 million followers.

"We discovered that these seemingly independent entertainment, beauty and informational pages were linked to the Myanmar military," the company said in its announcement.

The previously unreported actions by Myanmar's military on Facebook are among the first examples of an authoritarian government's using the social network against its own people. It is another facet of the disruptive disinformation campaigns that are unfolding on the site. In the past, state-backed Russians and Iranians spread divisive and inflammatory messages through Facebook to people in other countries. In the United States, some domestic groups have now adopted similar tactics ahead of the midterm elections.

"The military has gotten a lot of benefit from Facebook," said Thet Swe Win, founder of Synergy, a group that focuses on fostering social harmony in Myanmar. "I wouldn't say Facebook is directly involved in the ethnic cleansing, but there is a responsibility they had to take proper actions to avoid becoming an instigator of genocide."

In August, after months of reports about anti-Rohingya propaganda on Facebook, the company acknowledged that it had been too slow to act in Myanmar. By then, more than 700,000 Rohingya had fled the country in a year, in what United Nations officials called "a textbook example of ethnic cleansing." The company has said it is bolstering its efforts to stop such abuses.

"We have taken significant steps to remove this abuse and make it harder on Facebook," Mr. Gleicher said. "Investigations into this type of activity are ongoing."

The information committee of Myanmar's military did not respond to multiple requests for comment.

The Myanmar military's Facebook operation began several years ago, said the people familiar with how it worked. The military threw major resources at the task, the people said, with as many as 700 people on it.

They began by setting up what appeared to be news pages and pages on Facebook that were devoted to Burmese pop stars, models and other celebrities, like a beauty queen with a penchant for parroting military propaganda. They then tended the pages to attract large numbers of followers, said the people. They took over one Facebook page devoted to a military sniper, Ohn Maung, who had won national acclaim after being wounded in battle. They also ran a popular blog, called Opposite Eyes, that had no outward ties to the military, the people said.

Those then became distribution channels for lurid photos, false news and inflammatory posts, often aimed at Myanmar's Muslims, the people said. Troll accounts run by the military helped spread the content, shout down critics and fuel arguments between commenters to rile people up. Often, they posted sham photos of corpses that they said were evidence of Rohingya-perpetrated massacres, said one of the people.

Digital fingerprints showed that one major source of the Facebook content came from areas outside Naypyidaw, where the military keeps compounds, some of the people said.

Some military personnel on the effort suffered from low morale, said two of the people, in part because of the need to spread unfounded rumors about people like Daw Aung San Suu Kyi, the Nobel laureate and Myanmar's de facto civilian leader, to hurt their credibility. One hoax used a real photo of Ms. Aung San Suu Kyi in a wheelchair and paired it with false suggestions that she had gone to South Korea for Botox injections, the people said.

The Facebook page of the sniper, Mr. Ohn Maung, offers one example of the military's tactics. It gained a large following because of his descriptions of the day-to-day life of a soldier. The account was ultimately taken over by a military team to pump out propaganda, such as posts portraying Rohingya as terrorists, said two of the people.

One of the most dangerous campaigns came in 2017, when the military's intelligence arm spread rumors on Facebook to both Muslim and Buddhist groups that an attack from the other side was imminent, said two people. Making use of the anniversary of Sept. 11, 2001, it spread warnings on Facebook Messenger via widely followed accounts masquerading as news sites and celebrity fan pages that "jihad attacks" would be carried out. To Muslim groups it spread a separate message that nationalist Buddhist monks were organizing anti-Muslim protests.

A settlement for Rohingya arrivals in Thang Khali, Bangladesh. More than 700,000 Rohingya have fled Myanmar in what United Nations officials have called "a textbook example of ethnic cleansing." Credit... Adam Dean for The New York Times

The purpose of the campaign, which set the country on edge, was to generate widespread feelings of vulnerability and fear that could be salved only by the military's protection, said researchers who followed the tactics.

Facebook said it had found evidence that the messages were being intentionally spread by inauthentic accounts and took some down at the time. It did not investigate any link to the military at that point.

The military tapped its rich history of psychological warfare that it developed during the decades when Myanmar was controlled by a military junta, which gave up power in 2011. The goal then was to discredit radio broadcasts from the BBC and Voice of America. One veteran of that era said classes on advanced psychological warfare from 15 years ago taught a golden rule for false news: If one quarter of the content is true, that helps make the rest of it believable.

Some military personnel picked up techniques from Russia. Three people familiar with the situation said some officers had studied psychological warfare, hacking and other computer skills in Russia. Some would give lectures to pass along the information when they returned, one person said.

The Myanmar military's links to Russia go back decades, but around 2000, it began sending large groups of officers to the country to study, said researchers. Soldiers stationed in Russia for training opened blogs and got into arguments with Burmese political exiles in places like Singapore.

The campaign in Myanmar looked similar to online influence campaigns from Russia, said Myat Thu, a researcher who studies false news and propaganda on Facebook. One technique involved fake accounts with few followers spewing venomous comments beneath posts and sharing misinformation posted by more popular accounts to help them spread rapidly.

Human rights groups focused on the Facebook page called Opposite Eyes, which began as a blog about a decade ago and then leapt to the social network. By then, the military was behind it, said two people. The blog provided a mix of military news, like hype about the purchase of new Russian fighter jets, and posts attacking ethnic minority groups like the Rohingya.

At times, according to Moe Htet Nay, an activist who kept tabs on it, the ties of the Opposite Eyes Facebook page to the military spilled into the open. Once, it wrote about a military victory in Myanmar's Kachin State before the news became public. Below the post, a senior officer wrote that the information was not public and should be taken down. It was.

"It was very systematic," said Mr. Moe Htet Nay, adding that other Facebook accounts reposted everything that the blog wrote, spreading its message further. Although Facebook has taken the page down, the hashtag #Oppositeyes still brings up anti-Rohingya posts.

Today, both Facebook and Myanmar's civilian leaders said they were keenly aware of the power of the platform.

"Facebook in Myanmar? I don't like it," said Oo Hla Saw, a legislator. "It's been dangerous and harmful for our democratic transition."

# data[].attributes.attachment_link.title
A Genocide Incited on Facebook, With Posts From Myanmar's Military (Published 2018)

# data[].attributes.attachment_link.description
NAYPYIDAW, Myanmar - They posed as fans of pop stars and national heroes as they flooded Facebook with their hatred. One said Islam was a global threat to Buddhism. Another shared a false story about the rape of a Buddhist woman by a Muslim man. The Facebook posts were not from everyday internet users.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Senaatti pohtii lainmuutosta sosiaalisen median datankeruuyritykselle tärkeään pykälään numero 230.

Yhdysvaltain senaatti kärvensi kysymyksillään keskiviikkona kolmea jättiyritystä eli Googlea, Facebookia ja Twitteriä mahdollista lakimuutosta pohtiessaan.

Yrityksiä on kutsuttu "sosiaaliseksi mediaksi" ja niiden bisnesmalli on kerätä käyttäjistään dataa ja paketoida se erilaisia mainostajia houkuttelevilla tavoilla.

# data[].attributes.attachment_link.title
Yhdysvallat | Facebookin, Googlen ja Twitterin johtajat Yhdysvaltain senaatin kuulustelussa: syyte nostettu, toinen tulossa

# data[].attributes.attachment_link.description
Senaatti pohtii lainmuutosta sosiaalisen median datankeruuyritykselle tärkeään pykälään numero 230. Yhdysvaltain senaatti kärvensi kysymyksillään keskiviikkona kolmea jättiyritystä eli Googlea, Facebookia ja Twitteriä mahdollista lakimuutosta pohtiessaan. Yrityksiä on kutsuttu "sosiaaliseksi mediaksi" ja niiden bisnesmalli on kerätä käyttäjistään dataa ja paketoida se erilaisia mainostajia houkuttelevilla tavoilla.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Onko demokratia vaarassa, kun vaaleihin ja kansanäänestyksiin pyritään vaikuttamaan uusilla tavoilla?"

Muun muassa tätä kysymystä pohdittiin tällä viikolla Helsingin yliopiston järjestämässä Sometotuuden aika - nimisessä keskustelutilaisuudessa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Nyt.fi | Kaikki puhuvat "toadista" Twitterissä, mutteivät ääneen, koska some suosii halpaa populismia - siksi se johtaa tyrannien nousuun, uskovat asiantuntijat

# data[].attributes.attachment_link.description
"Onko demokratia vaarassa, kun vaaleihin ja kansanäänestyksiin pyritään vaikuttamaan uusilla tavoilla?" Muun muassa tätä kysymystä pohdittiin tällä viikolla Helsingin yliopiston järjestämässä Sometotuuden aika - nimisessä keskustelutilaisuudessa.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Asiantuntijaverkosto on selvittänyt, millaisia vaikuttamistapoja vaaleihin saattaisi kohdistua. Oikeusministeriö järjesti jo syyskuussa eduskuntapuolueille tilaisuuden, jossa käytiin läpi vaaleihin kohdistuvaa vaikuttamista sekä kyberturvallisuutta.

28.10.2017 2:00 | Päivitetty 28.10.2017 6:11

Tehtaankadun uuden suurlähettilään verkostot. Venäjälle myötämielisten poliitikkojen tukeminen. Nato-keskusteluun vaikuttaminen. Hakkerointi ja valheet sosiaalisessa mediassa.

Alkuvuoden 2018 presidentinvaaleihin vaikuttaminen ja erityisesti Venäjän informaatiovaikuttaminen edellyttävät varautumista. Näin arvioi puolustusministeriön yhteydessä toimivan turvallisuuskomitean ennakointiverkosto.

# data[].attributes.attachment_link.title
Suomi varautuu Venäjän yrityksiin sotkea presidentinvaaleja - puolueet kutsuttiin turvallisuuskokoukseen

# data[].attributes.attachment_link.description
Asiantuntijaverkosto on selvittänyt, millaisia vaikuttamistapoja vaaleihin saattaisi kohdistua. Oikeusministeriö järjesti jo syyskuussa eduskuntapuolueille tilaisuuden, jossa käytiin läpi vaaleihin kohdistuvaa vaikuttamista sekä kyberturvallisuutta. 28.10.2017 2:00 | Päivitetty 28.10.2017 6:11 Tehtaankadun uuden suurlähettilään verkostot. Venäjälle myötämielisten poliitikkojen tukeminen. Nato-keskusteluun vaikuttaminen. Hakkerointi ja valheet sosiaalisessa mediassa. Alkuvuoden 2018 presidentinvaaleihin vaikuttaminen ja erityisesti Venäjän informaatiovaikuttaminen edellyttävät varautumista.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hybridiuhat nousivat otsikoihin, kun Venäjä 2014 miehitti Krimin. Sekoittaako termi enemmän kuin selittää? pohtii ulkomaantoimittaja Heikki Heiskanen.

Hybridisodasta tuli muotitermi, kun Venäjä keväällä 2014 miehitti Krimin niemimaan.

Hybridisodankäynti (hybrid warfare) tai lievempi muoto hybridiuhka (hybrid threat) vaikuttavat olevan jonkinlaisia sateenvarjotermejä kaikenlaiselle uhkaavalle ja hämäräperäiselle toiminnalle.

Nykyisessä läntisessä keskustelussa niillä useimmiten viitataan Venäjän toimiin - oli sitten puheena propaganda, tietoverkkovakoilu, sotilasoperaatiot tai taloudellinen painostus.

Suomessa tällaisiin hybridiuhkiin laskettiin muun muassa turvapaikanhakijoiden päästäminen pohjoisten rajanylityspaikkojen kautta. Yhdysvalloissa ja Saksassa on nostatettu huolta hakkerien pääsystä sähköisiin vaalijärjestelmiin.

Viime viikolla kerrottiin, että Suomi perustaa Helsinkiin keväällä kymmenen muun maan kanssa yhteisen hybridiosaamiskeskuksen setvimään hybridiuhkia.

Alun perin termi hybridisota nousi kuitenkin keskusteluun jo vuoden 2005 tienoilla. Sillä yritettiin kuvastaa sodankäynnin uutta hämmentävää todellisuutta.

Eri asia on, auttaako termi purkamaan vyyhtiä.

Eksyksissä harmaalla alueella

Hybridiuhan ja hybridisodankäynnin termit luotiin kuvastamaan epämääräistä, monitulkintaista ilmiötä, jonkinlaista harmaata aluetta rauhan ja avoimen sodan välissä.

Yhdysvaltain sotateoreetikot pohtivat käsitettä jo kauan ennen Venäjän operaatioita Krimillä ja Itä-Ukrainassa.

- Kastettuna modernissa muodossaan vuoden 1991 Persianlahden sodan jälkeen tämä uhka on selkeää määrittelyä vastustavien toimien yhdistelmä ja on luonut ristiriitaisten tulkintojen labyrintin, kirjoitti majuri Brian P. Fleming tutkielmassaan (siirryt toiseen palveluun) vuonna 2011.

Pohdiskelun taustalla oli pelko, että musertava sotilaallinen ylivoima ei enää riittäisikään vastustajan nujertamiseen.

Yhdysvalloille alkoi kertyä tästä kokemusta Afganistanin ja Irakin sodista. Nopea alkumenestys muuttui junnaavaksi kamppailuksi väestön keskuuteen piilottautuvaa epämääräistä vihollista vastaan.

Tapaus Hizbollah

Yleensä hybridisodan teoreetikot esittelivät paraatiesimerkkinä Libanonin shiialaisen Hizbollah-sissiliikkeen suhteellisen menestyksekästä taistelua Israelia vastaan vuonna 2006.

- Hizbollah osoitti selvästi ei-valtiollisten toimijoiden kyvyn opiskella ja dekonstruoida länsityylisten sotavoimien haavoittuvaisuuksia ja kehittää sopivia vastatoimia, tutkija Frank G. Hoffman kirjoittaa tutkielmassaan (siirryt toiseen palveluun) hybridiuhista.

Iranin tukema Hizbollah (Jumalan puolue) on järjestönä itsekin hybridi, se on aseellinen järjestö ja poliittinen puolue Libanonissa, se pitää yllä sairaaloita, orpokoteja ja al-Manar-televisioasemaa. Joillekin se on vastarintaliike, toisille terroristijärjestö.

Hizbollahilla oli myös käytössään tavallista sissijärjestöä kehittyneempää aseistusta, kiitos Iranin ja Syyrian tuen.

- Erittäin kurinalaiset, hyvin koulutetut, eri puolille levittäytyneet solut voivat haastaa modernit tavanomaiset joukot sekoituksella sissitaktiikoita ja teknologiaa tiiviisti asutetuissa kaupunkikeskuksissa, Hoffman kirjoittaa.

Mutta onko tämä uutta sotaa?

Kriittisesti hybridisota-termiin suhtautuvat ovat huomauttaneet, että sissisotaa on käyty iät ajat ja vastustajan kaikinpuoleinen hämmentäminen on ollut keskeinen osa sotimista aina.

Ehkä Persianlahden sota 1991 oli antanut Yhdysvalloille liioitellun käsityksen huipputeknisen sotakoneiston kyvystä ratkaista Lähi-idän poliittisia umpisolmuja.

Irakin ja Afganistanin takaiskut sitten loivat tarpeen keksiä selityksekseen aivan uudenlaisen sodankäynnin muodon.

"Gerasimovin doktriini"

Alun perin hybridisodasta puhuttiin siis Hizbollahin kaltaisten poliittisten aseellisten järjestöjen yhteydessä.

Krimin miehitys ja Itä-Ukrainan sota nostivat ilmoille uuden huolen: Entä jos valtio alkaakin käyttää sissiliikkeen keinoja?

Valokeilaan pääsi yhtäkkiä Venäjän yleisesikunnan päällikön, kenraali Valeri Gerasimovin, aikanaan vähälle huomiolle jäänyt puhe vuodelta 2013.

Teksti (siirryt toiseen palveluun) oli julkaistu helmikuussa 2013 Voenno-Promyšlennyj Kur'er -lehdessä.

- Sotia ei enää julisteta ja alettuaan ne eivät noudata totuttua muottia, Gerasimov kirjoitti.

Tällaisia uusia sotia Gerasimov näki Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä.

- Tietenkin olisi helpointa sanoa, että "arabikevään" tapahtumat eivät olleet sotaa, joten meillä sotilailla ei ole niissä mitään opittavaa. Vaan saattaa olla, että päinvastoin juuri nämä tapahtumat juuri ovat tyypillistä 2000-luvun sotaa, Gerasimov pohdiskeli.

Värivallankumousten pitkä varjo

Huoli ei ole uusi. Venäjän johdossa ahdistusta herättivät jo niin sanotut värivallankumoukset entisen Neuvostoliiton alueella (Georgia ruusuvallankumous 2003, Ukrainan oranssi vallankumous 2004, Kirgisian tulppaanivallankumous 2011).

Venäjän johto katsoo, että kansannousujen taustalla on Yhdysvaltain rahoitus ja organisointiapu.

Tämän vuoden toukokuussa Gerasimov edelleen luennoi (siirryt toiseen palveluun) tarpeesta kehittää vastatoimia lännen värivallankumouksiin, ikään kuin Venäjän sota-akatemia ei olisi edelleenkään kehittänyt riittäviä menetelmiä.

Käänteistä ajattelua

Moni länsimainen tarkkailija on katsonut Gerasimovin vuoden 2013 puheen kuvailleen käänteisesti Venäjän omaa "epälineaarisen sodan" strategiaa.

Sitä on kutsuttu peräti Gerasimovin doktriiniksi (sotilasopiksi).

Tässä tulkinnassa se, että Gerasimov kuvaili värivallankumouksia läntisen hybridisodan välineinä, olikin tapa luonnostella Venäjän omaa tulevaa hybridisodan strategiaa.

Näin Gerasimovin artikkelia tulkitsi muun muassa tutkija Mark Galeotti.

- On olemassa neuvostokauden retorinen keino, jossa "varoituksia" tai "oppeja" jostakin toisesta tilanteesta käytetään oman aikeen tai suunnitelman hahmottelemiseen, Galeotti kirjoitti nettisivustollaan (siirryt toiseen palveluun) .

- Arabikevään esittäminen - virheellisesti - salaisten läntisten operaatioiden seuraukseksi antaa Gerasimoville vapauden puhua siitä, mistä hän haluaa puhua: miten Venäjä voi heikentää ja tuhota valtioita ilman suoraa, avointa ja laajamittaista sotilaallista interventiota.

Tapaus Krim

Krimin miehitys oli Venäjältä onnistunut sotilaallinen operaatio, mutta olosuhteet olivat sille tavattoman suotuisat: Merkittävä osa väestöstä suhtautui Venäjään myönteisesti, Venäjällä oli jo alueella sotavoimia Mustanmeren laivaston tukikohtansa takia, Ukrainan keskushallinto oli heikkouden tilassa eikä Ukrainan armeija ollut vakavasti varautunut Krimin puolustamiseen.

Tällaista operaatiota Venäjän on vaikea toisintaa muualla, minkä jo Itä-Ukrainan sodan verinen todellisuus on osoittanut.

Ukrainan tapahtumista pelko kuitenkin lähti leviämään.

Narvan kauhuskenaario

Entä jos Venäjä hybridisodankäynnin menetelmillä voisi halvaannuttaa kohdevaltion ennen kuin Nato hahmottaa konfliktin edes alkaneen?

Venäjä toimet eivät ylittäisi Naton yhteisen puolustuksen 5. artiklan kynnystä ennen kuin kaikki olisi jo ohi.

Aiemmin mainittu tutkija Mark Galeotti hahmotteli (siirryt toiseen palveluun) esimerkkinä painajaisskenaariota, jossa Virossa Narvan rajakaupungissa puhkeaa venäjänkielisen väestön mielenosoituksia, Kremliä tukeva Yön sudet -moottoripyöräjärjestö yrittää tunkea rajan yli Narvaan, Tallinnan rautatieasemalla räjähtää pommi, Venäjän ja Viron rajanylityspaikalla syttyy tulee tankkiauto, joka levittää myrkyllistä kaasua ympäristöön, Venäjän viranomaiset vaativat pääsyä onnettomuuspaikalle.

Ja niin edelleen, ilman että olisi vielä selvää syytä kutsua Natoa hätiin.

Onko kaikki sotaa?

Kaikki Venäjän vaikutusyritykset voidaan kätevästi niputtaa hybridiuhkien kategoriaan, koska hybridiuhkiksi voidaan lukea kaikki kuviteltavissa ja kuvittelemattomissa olevat tavat vaikuttaa - sotilaalliset, diplomaattiset, taloudelliset, teknologiset, viestinnälliset ja sellaisetkin keinot, joita ei vielä ole keksittykään.

Ongelmana alkaa olla, että näin laaja-alaisen käsitteen avulla alkaa olla hankala analysoida mitään.

Tähän ongelmaan kiinnitti huomiota myös Aleksanteri-instituutin taannoinen selvitys (siirryt toiseen palveluun) Venäjästä ja hybridisodankäynnistä.

Bettina Renzin ja Hanna Smithin kokoamassa raportissa arvioitiin, että käsite on muuttunut sotilastrategisesta käsitteestä jonkinlaiseksi kvasiteoriaksi Venäjän ulkopolitiikasta.

- Venäjän ulkopoliittisten menettelytapojen kuvaaminen 'hybridisodankäyntinä' on vaarallista termin 'sota' väärinkäyttöä, jolla voi olla vakavia tahattomia seurauksia, raportissa varoitetaan.

Sota-termin välttämiseksi onkin alettu enenevissä määrin puhua "hybridiuhista".

Silloin tarkoitetaan perinteistä sodankäyntiä lievempää häiriötoimintaa, joka hyödyntää kohdemaan heikkouksia ja kylvää epävarmuutta.

Näihin labyrintteihin Suomen tuleva hybridosaamiskeskus nähtävästi aikoo rynnistää 4-6 työntekijän ja noin 2 miljoonan euron budjetin turvin.

Uuden kylmän sodan peilisali

Toinen, hieman kerettiläinen tulkinta Valeri Gerasimovin pohdinnoista voisi kuitenkin olla, että kenraali ja Venäjän johto oikeasti katsovat länsimaiden masinoineen entisen Neuvostoliiton värivallankumouksia ja arabikevään myllerryksiä.

Tällöin Venäjä katsoisi vain reagoineensa länsimaiseen hybridisodankäyntiin - vallankumousten lietsomiseen Venäjälle myönteisten vallanpitäjien kaatamiseksi.

Ehkä Venäjä ja länsivallat ovat hybridiuhkien suhteen vaarassa astua vanhaan kylmän sodan ansaan: Vastapuoli näyttäytyy pirullisen ovelana, ja kaikki omat toimet ovat vain välttämätöntä reagointia vastapuolen demonisiin juoniin.

# data[].attributes.attachment_link.title
Tausta: Hämmentävä pelottava hybridisota - vaan mitä se oikein on?

# data[].attributes.attachment_link.description
Hybridiuhat nousivat otsikoihin, kun Venäjä 2014 miehitti Krimin. Sekoittaako termi enemmän kuin selittää? pohtii ulkomaantoimittaja Heikki Heiskanen. Hybridisodasta tuli muotitermi, kun Venäjä keväällä 2014 miehitti Krimin niemimaan. Hybridisodankäynti (hybrid warfare) tai lievempi muoto hybridiuhka (hybrid threat) vaikuttavat olevan jonkinlaisia sateenvarjotermejä kaikenlaiselle uhkaavalle ja hämäräperäiselle toiminnalle.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Minkälaisia salaliittoteorioita ja kuvahuijauksia koronasta liikkuu somessa? Yle Uutisluokan videolla perehdytään median erilaisiin ilmiöihin ja annetaan vinkkejä, kuinka parantaa medialukutaitoa.

Toimittaja Johanna Vehkoo on seurannut ja tutkinut verkon valeuutisointia kymmenen vuotta. Hänen mukaansa korona-aikana on ollut liikkeellä poikkeuksellisen paljon harhaanjohtavaa tietoa. Verkossa ja sosiaalisessa mediassa on levitetty sekä tahattomasti että tarkoituksenmukaisesti valeuutisia sekä kuva- ja videohuijauksia koronaan liittyen.

Vehkoo kertoo, että koronapandemian aikana erilaiset salaliittoteoriat ovat nousseet esiin verkossa. Salaliittoihin uskovat tahot ovat esimerkiksi väittäneet, että koronavirus liittyisi 5g-teknologiaan.

Videolla kuullaan myös Ylen uutis- ja ajankohtaistoimituksen päätoimittajan Riikka Räisäsen näkemyksiä siihen, miksi koronasta uutisoidaan niin paljon. Räisänen myös pohtii sitä, miten media on onnistunut koronauutisoinnissa.

# data[].attributes.attachment_link.title
Korona laittoi valheet liikkeelle verkossa! - Yle Triplet

# data[].attributes.attachment_link.description
Toimittaja Johanna Vehkoo on seurannut ja tutkinut verkon valeuutisointia kymmenen vuotta. Hänen mukaansa korona-aikana on ollut liikkeellä poikkeuksellisen paljon harhaanjohtavaa tietoa. Verkossa ja sosiaalisessa mediassa on levitetty sekä tahattomasti että tarkoituksenmukaisesti valeuutisia sekä kuva- ja videohuijauksia koronaan liittyen. Vehkoo kertoo, että koronapandemian aikana erilaiset salaliittoteoriat ovat nousseet esiin verkossa.

# data[].attributes.headline
                                                                                                                                                                                             Prevention

# data[].attributes.subject
                                                                                                                                                                                             Prevention

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Hongkongissa valmistellaan uutta lakia, jonka pelätään ajavan erikoishallintoalueen median ahtaalle. Hallinnon mukaan tarkoituksena on puhdistaa mediakenttää "virheistä ja valheista".

Hongkongin alueen hallintojohtaja Carrie Lam sanoo uuden lain päämäärän olevan kitkeä "väärää tietoa, vihaa ja valheita". Kuva: Jerome Favre / EPA

Hongkongin aluejohtaja Carrie Lam kertoo, että aluehallinto työstää valeuutisiin liittyvää lainsäädäntöä, jonka tarkoituksena on torjua "väärää tietoa, vihaa ja valheita".

Tämä on lisännyt huolia vapaan median asemasta Aasian talouskeskittymässä.

Kiina on kiristänyt otettaan erityishallintoalueesta viime aikoina.

Viime vuonna alueelle säädettiin uusi kansallisen turvallisuuden laki, ja sen jälkeen "isänmaallisuutta" on iskostettu useisiin kaupungin elämän osa-alueisiin. Esimerkiksi Hongkongin yleisradioyhtiön johtoon nimettiin jokin aika sitten byrokraatti, jolla ei ole mediakokemusta, kertoo uutistoimisto Reuters.

Kyseinen yleisradioyhtiö on myös lopettanut yhteistyön Lamia kovistelleen toimittajan kanssa ja poistanut arkistoistaan vuoden 2019 demokratiamielenosoitusten sisältöä.

Tämä nähdään signaalina median ympärille tiukemmin punoutuvasta kontrollista.

- Valeuutislaki tarvitsee paljon tutkimusta, erityisesti siitä syystä, että merentakaiset hallitukset ovat ryhtyneet vastatoimiin epätarkkojen ja väärien tietojen sekä valheiden ja vihan leviämistä vastaan sosiaalisessa mediassa, Lam sanoi Reutersin mukaan.

Lue myös:
Demokraattinen oppositio jäähylle Hongkongissa - poliittista järjestelmää mullistetaan

# data[].attributes.attachment_link.title
Hongkongissa halutaan kitkeä "väärää tietoa" mediasta: hallinto valmistelee uutta valeuutislakia

# data[].attributes.attachment_link.description
Hongkongissa valmistellaan uutta lakia, jonka pelätään ajavan erikoishallintoalueen median ahtaalle. Hallinnon mukaan tarkoituksena on puhdistaa mediakenttää "virheistä ja valheista". Hongkongin aluejohtaja Carrie Lam kertoo, että aluehallinto työstää valeuutisiin liittyvää lainsäädäntöä, jonka tarkoituksena on torjua "väärää tietoa, vihaa ja valheita". Tämä on lisännyt huolia vapaan median asemasta Aasian talouskeskittymässä.

# data[].attributes.headline
                                                 What is fake news?

# data[].attributes.subject
                                                 What is fake news?