# data[].attributes.body
Daugeliu atvejų nenurodėte, kokius požymius šie gyvūnai turi būdingus ne savo, o kitoms sitematinėms grupėms.  Netinkami pavyzdžiai turi viso labo specifinius prisitaikymus prie gyvenamosios aplinkos: vabzd-aiędžiai augalai prisitaikę prie fiziologinio bado dėl ph aplinkoje; šikšnosparniai turi pakitusias, pritaikytas skraidymui galūnes ir kt.

# data[].attributes.body
Skirstomi į du pobūrius:

Stepsihini (pusbeždžionės) – lemūrai, galagai, loriai ir potai; būdingas juodas, į šuns panašus snukis ir gera uoslė. Turi dideles, pusiau uždaras akiduobes ir permatomą šviesą atspindintį sluoksnį už akies tinklainės. Tai daugiausia nedideli, primityvių požymių primatai.
Haplohini – ilgakulniai, beždžionės ir žmoginės beždžionės. Beždžionėms (Senojo pasaulio – pavianai, Naujojo pasaulio – koatos, marmozetės) būdinga plokščia krūtinė, plaukuotumas, palyginti didelės galvos smegenys, plikas snukis, gilus apatinis žandikaulis ir aštrūs iltiniai dantys. Akiduobės nuo smilkinio pusės uždaros, nukreiptos į priekį.
Aida Olbrikytė

# data[].attributes.body
Žinduolių gentis iš monotipinės skujuočių (Pholidota) šeimos ir genties.

Savo forma panašūs į šarvuočius, o kūną dengia vienas ant kito užeinantys žvynai, kurie veikia kaip šarvas ar maskuotė. Dydis, priklausomai nuo rūšies, – nuo 30 cm iki 100 cm. Pavojaus atveju gali susivynioti į kamuolį taip, kad būtų ištisai dengiamas žvynų, kurie tarnauja kaip šarvai. Primityvūs požymiai: penkiapirštės galūnės, ilga labai raumeninga uodega, menkai išsivysčiusios smegenys, difuzinė placenta. Turi stiprius priekinių galūnių nagus.

Kai kurie skujuočiai gerai laipioja medžiais, kabindamiesi už šakų ne tik dideliais nagais, bet ir kibia uodega, kuri kartais būna ilgesnė už kūną.

Danielė Krisiulevičiūtė

# data[].attributes.body
Latimerijos – vienintelė šiuo metu gyvenančių riešapelekių žuvų gentis. Riešapelekės buvo žinomos tik iš fosilijų ir laikytos išnykusiomis, todėl latimerijos dažnai vadinamos „gyvosiomis iškasenomis“.Manoma, kad latimerijos gali išgyventi iki 80–100 metų. Dažniausiai sutinkamos 90–200 metrų gylyje. Gyva Latimeria mėlynos spalvos, manoma, kad taip lieka nepastebėta savo grobio.  Tai naktiniai gyvūnai. Jų akys turi šviesą atspindintį sluoksnį, kuris padeda matyti tamsoje. Latimerijos plėšrios, minta žuvimis, galvakojais.
Paulina Andriuškevičiūtė

# data[].attributes.body
Zool. Okapia Johnstoni, žirafų šeimos Giraffidae žinduolis žvėris, kiek mažesnis už arklį; liemuo rusvai rudas, o kojos išmargintos skersinėmis juodai baltomis juostomis; ~os gyvena naktinį gyvenimą; paplitusios Afrikoje, drėgnuosiuose Kongo atogrąžų miškuose; krūmynuose jas maskuoja kailio dryžiai. Okapijos - ypač retai sutinkami gyvūnai. Nors jų išvaizda iš pirmo žvilgsnio primena zebrus, tačiau okapijų anatomija yra kur kas artimesnė žirafoms. Mokslininkai juokauja, kad šie gyvūnai taip retai aptinkami, kad kartais net prilyginami vienaragiams.
Robertas Dzekunskas

# data[].attributes.body
Rivulusas – nedidelė žuvelė, kurios ilgis vos 5 cm,paprastai rivulusai gyvena mangrovų pelkėse arba dumblėtuose ežeruose ir tvenkiniuose,Kai jų priebėga esantys vandens telkiniai sausuoju metų laiku išdžiūsta, rivulusai persikrausto į medžius.Kad galėtų gyventi sausumoje, rivulusai pertvarko savo organizmą: orą įkvėpia žiaunomis, o azotą šalina per odą. Kai po sausros žuvelės sugrįžta gyventi į vandenį, jos vėl pradeda kvėpuoti kaip daugelis žuvų. Įdomu tai, kad rivulusai ne tik prisitaikė gyventi sausumoje, bet ir dauginasi be pašalinės pagalbos. Šios žuvelės neturi lyties. Šios žuvelės paplitusios Floridoje, Lotynų Amerikoje, Karibų jūros salose.
Narvydas Bingelis.

# data[].attributes.body
Nedideli, į voveres panašūs žinduoliai. Neturi jautrių ūsų. Klausa, uoslė ir rega gerai išsivysčiusios. Vadinamos „gyvosiomis fosilijomis“. Anksčiau buvo skiriamos prie primatų, vėliau pradėta svarstyti, kad galbūt jas verta skirti prie vabzdžiaėdžių ar į visai atskirą būrį.
https://www.youtube.com/watch?v=TQ8wIB4I4TE
Kamilė Leščinskaitė

# data[].attributes.body
Saulašarinių (Droseraceae) šeimos vabzdžiaėdis augalas , priklausantis monotipinei musėkauto (Dionaea) genčiai.

Šis augalas ant lapų turi šeriškus dantelius, kurių pamate esančios liaukos išskiria nektarą. Kai vabzdys užlipa ant lapo ir paliečia tuos dantelius, lapas susiglaudžia. Susineriantys danteliai neleidžia vabzdžiui ištrūkti. Tada liaukos išskiria virškinamąsias sultis su fermentais, suskaido auką ir augalas pasisavina maisto medžiagas. Ši specifinė gaudyklė vabzdžius privilioja spalva, taip pat ultravioletinėje šviesoje matomais žymekliais ir nektaru.

Paplitęs JAV: Pietų ir Šiaurės Karolinoje, Floridoje, Kalifornijoje. Auga pakrančių pievose.
https://www.youtube.com/watch?v=eFHRzbPWjWg
Agnė Klusavičiūtė

# data[].attributes.body
Kailiukas pilkas su rusvu atspalviu. Kūno apačia šviesi. Akis juosia tamsesnių plaukų žiedas. Dėl ilgos pūkuotos uodegos miegapelė truputį primena mažą voveraitę. Tai naktinis medžiuose gyvenantis žinduolis, prisitaikęs matyti prieblandoje ir vikriai laipioti šakomis, įmingantis daugiau nei pusei metų žiemos miegu ir galintis gyventi 7–8 metus.
Eivina Jakucevičiūtė

# data[].attributes.body
Arba Raudonlūpė žuvis - šikšnosparnis. Tai – žuvis su kojomis. Ji niekaip neapsisprendė, gyventi sausumoje ar jūroje. Žuvis yra prasta plaukikė, todėl savo apatiniais pelekais naudojasi lyg kojelėmis. Ji gyvena maždaug 30-ies metrų gylyje ir puikiai ropinėja vandenyno dugnu.

Aistė Vaivadaitė

# data[].attributes.body
Vieninteliai žinduoliai, turintys tikrus sparnus ir gebantys skraidyti. Sparnų plėvė susidariusi iš pailgėjusios nugaros ir pilvo odos.Artimi vabzdžiaėdžiams. Naktiniai gyvūnai. Paprastai gyvena kolonijomis.Būrį sudaro du pobūriai: Megachiroptera ir Microchiroptera https://www.youtube.com/watch?v=b3w9ZbRQIek (įdomūs faktai)
Miglė Vaitkevičiūtė

# data[].attributes.body
Echidniniai – kloakinių būrio gyvūnai. Žinduoliai, dedantys kiaušinius ir maitinantys palikuonis pienu.
https://www.youtube.com/watch?v=yHjdIXN9v2g  (nuo 1:00 min)
Laura Blažauskaitė

# data[].attributes.body
Ančiasnapis

# data[].attributes.body
Apie ančiasnapius

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Keisčiausias pasaulio padaras turi žinduolio kailį, plėvėtas anties kojas, deda kiaušinius it roplys ir maitina atžalas pienu. Ančiasnapio genome, kurį neseniai iššifravo mokslininkai, tvyro lygiai tokia pati painiava.

Pasak Australijos nacionalinio universiteto mokslininkės Dženės Greivs (Jenny Graves), ančiasnapius ir žmones prieš 166 mln. metų siejo bendras protėvis. Tai reiškia, kad šie gyvūnai yra labai sena žinduolių medžio atšaka.

„Ančiasnapiai yra kažkur tarp žinduolių ir roplių, kadangi jie išlaikę gana nemažai roplių bruožų, kurių mes nebeturime. Pavyzdžiui, jie vis dar deda kiaušinius", - pasakoja D. Greivs.

Per milijonus metų nepakitęs ančiasnapių genomas mokslininkams atskleidžia pokyčius, įvykusius žmogaus raidoje nuo laikų, kai tebuvome ropliai.

Primtyvus gyvūnas aptinkamas urvuose šalia Rytų Australijos upių ir upelių, kuriuose ieškosi maisto. Iki pusmetrio užaugantys ančiasnapiai, be kitų keistenybių, turi panašią į bebro uodegą, o jų užpakalinių kojų pentinuose slypi nuodai.
Plaukiantis ančiasnapis. Šaltinis: Learn Animals
Kad išsiaiškintų genetinius ryšius tarp ančiasnapių ir kitų gyvūnų, mokslininkai palygino ančiasnapio patelės genomą su žmonėmis, pelėmis, šunimis, oposumais ir viščiukais. Pastarieji buvo įtraukti kaip kiaušinius dedantys gyvūnai, kurių senovinės rūšys perdavė daug genetinės informacijos ančiasnapiams ir kitiems žinduoliams.

Ančiasnapio genomas pasirodė besąs maždaug dviejų trečdalių žmogaus genomo dydžio, o su kitais gyvūnais dalijasi daugiau nei 80 proc. bendrų genų.

Kaip ir žinduoliai, ančiasnapiai turi X ir Y chromosomų, tačiau, priešingai nei žmonėse, jos nėra lytinės. „Tai reiškia, kad galime pažvelgti į laikus, kai mūsų lytinės chromosomos buvo niekuo neišsiskiriančios, ir paklausti: kas nutiko? Kas padarė jas lytinėmis chromosomomis?", - aiškina mokslininkė.

Keistuolio genome taip pat rasta ir genų, susijusių su laktacija. Kadangi ančiasnapiai neturi spenelių, jų atžalos pieną siurbia per motinos pilvo odą.

Pabaigai: vandenyje ančiasnapio akys, ausys ir šnervės užsidaro, o jo anties snapas veikia kaip antena, jaučianti silpnus elektros laukus, supančius grobį. Tačiau genome liko genų, atsakingų už kvapų atpažinimą.

Mokslinį darbą, kuriame dalyvavo daugiau nei 100 mokslininkų iš viso pasaulio, parėmė Nacionalinis žmogaus genomo tyrimų institutas.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ančiasnapiai primena žvynuotą žmogaus praeitį - Mokslo festivalis

# data[].attributes.attachment_link.description
Keisčiausias pasaulio padaras turi žinduolio kailį, plėvėtas anties kojas, deda kiaušinius it roplys ir maitina atžalas pienu. Ančiasnapio genome, kurį neseniai iššifravo mokslininkai, tvyro lygiai tokia pati painiava. Pasak Australijos nacionalinio universiteto mokslininkės Dženės Greivs (Jenny Graves), ančiasnapius ir žmones prieš 166 mln. metų siejo bendras protėvis.