# data[].attributes.body
Avui dia, encara que hagin passat molts anys, segueixen havent moltes persones refugiades que són portades a un camp de concentració, i són totalment oblidades.

# data[].attributes.body
Considerem que és el mateix que la llista de Schindler, ja que Elisabeth com ell, salvava vides que podien haver mort en els camps de concentració

# data[].attributes.body
Les condicions en les que residien les dones que anaven a la maternitat d'Elna, eren molt bones, ja que gaudien d'una cama per a cada mare, comprant amb les condicions en les que estàven en el camp. També tenien menjar, sobre tot era sà, i menjaven pollastre una vegada a la setmana.
Les mares pagaven les seves despesses a través d'un padrí que aconseguíen en l'extranger, que aquell padrí havia de pagar les despesses del nen, per caritat religiosa.

# data[].attributes.body
Amiga de la María García, de la senyoreta Elisabeth i de la María Sardà (metgessa).
Ella igual que la María García, la seva estancia a la Maternitat d'Elna va ser molt còmoda gràcies a la senoreta Elisabeth.
Quan ja va parir en seu fill Pere, també s'hi va estar uns quants messos a la Maternitat d'Elna gràcies a les seves ajudes com a metgessa, que hi va aprendre gràcies al seu marit que és marit.
Quan el seu marit va fer una amistat amb el comandant del camp d'Argelers, va poder fer una casa de fusta, amb els seu sofà... i quan ja s'hi va assegurar que la seva estancia al camp seria bona, va retornar.
Desprès d'uns messos, els militars alemanys buscaven al seu marit, i per aquella raó van haver de retornar a Barcelona, però al seu marit el van enxampar,. Hi va estar només ans gràcies a la seva conducta, i el seu bon historial. Però va haver d'integrar-se a la mili.

# data[].attributes.body
Aquesta dona és una afortunada perquè va residir a la Maternitat d'Elna i va poder alimentar el seu fill i cuidar-lo com s'ha de fer. Ella anava a la mateixa habitació que la seva amiga Joana perquè les dues només les faltaven 1 més per parir, mentresstant van voler ser útils en aquella estancia. I així va ser, van ajudar a la cuina netejant, i així cada dia. La María diu que li agradava molt estar allà, ja que celebraven els aniversaris sense despesses, amb molta alegria i molt còmodament.
Després d'haver parit, el 24/03/40 el seu fill Felip, s'hi va quedar 2 ans més mentre esperaba la trucada del seu marit.
Quan va arribar la trucada, ella no s'ho va pensar, encara que la senyoreta Elisabeth li deia que es quedés, ella s'en va anar a trobar-se amb el seu marit a Mèxic. Quan va arribar es va trobar amb el seu marit i una dona que s'esperaba un nadó del mateix marit. Va ser un gran xoc per a ella.
Ella recorda molt bé la seva estancia allà, recorda com va ajudar cada dia a portar al món vint-i-cinc nens i nenes d'altres coses.

# data[].attributes.body
Aquesta dona tenia un taller modista que l'apreciava molt, i l'hi feia entristir al pensar que si algún dia tornaria, no trobaria res.

Diu que el que més li va fer mal, és al veure aquella imatge quan s'allunyava de la seva casa fins que ja no la veia.

Ella va tenir la sort de poder anar en camió, ja que la gent que hi havia en la carretera anava caminant amb maletes, objectes i altres coses que augmentaven el pes.

# data[].attributes.body
El que entenc jo per exili, és el fet que exerxeix una persona a l'abandonar la seva casa, tant si és voluntàriament com involuntàriament.

La conseqüència d'aquest fet pot comportar un risc important sobre les vides de les persones, arriben a unes condicions vitals molt miserables fins a enfermar o fins i tot morir.