# data[].attributes.body
1. De vigtigste karakterer i filmen:
Johannes

Signe
-
Signes forældre
-
2. Steder, hvor skyldsspørgsmålet kommer på banen.

# data[].attributes.body
1. Johannes: Han lukker øjnene for problemerne - konfliktsky. Måske bilder han sig selv ind, at hendes sygdom ikke er så slem. "Nu har du jo mig..." Han er til tider meget dominerende og nedladende overfor Signe, men ændre sig efter tragedien, og kæmper for at Signe for en behandlingsdom." Hvad er forskellen på hvad han gør i søvne, og det som Signe gør i en psykose" Han har travlt med sit arbejdsliv, og er ikke opmærksom på signalerne fra Signe.

Signe: Har arvet sygdommen efter sin far, og bliver indlagt 10 år inden, fordi hun er bange for at blive svigtet af sin mor. skar sig da hun var indlagt, for at slippe ud af den lukkede afdeling. Hun er jaloux på Iben og Johannes. Hun bliver meget ustabil efter hun dropper pillerne.

Signes mor: Else. Kan ikke lave mad. Hækler lamper. Hun virker meget forvirret på dagen hvor tragedien sker. Kæmper også for Signes sag. Lukker lidt øjnene for Signes sygdom.

Signes Far: Laurits. Han er meget stille, og depressiv. Hen er god til at spille klaver. Der går lang tid efter tragedien, inden han kan snakke igen, og han har svært ved at besøge Signe, mens hun er indlagt.

2.
Johannes giver Else skylden, i starten da han pointere at hun skulle have været hos Signe hele dagen.
Retspsykiateren giver Else skylden da hun

# data[].attributes.body
1. Johannes: Han kæmper for Signe, ved at han ikke giver op på hende, selvom hun er syg. Man kan også se det ved at Johannes kæmper for at Signe får en behandlingsdom istedet for en anbringelse dom. Han bevarer roen hele vejen igennem filmen, bortset fra i starten i deres forhold hvor Johannes på en måde er efter hende, og fortæller hende at hun ikke har brug for sine piller fordi hun har ham og da han kritisere hendes lejlighed er det der man begynder med at kan se at hun er syg. I starten af forholdet var han meget dominerende.
Signe: I starten hvor de mødes i baren virkede Signe frisk i det at hun kommer med bemærkning til Johannes. Men da hun stopper med at tage sine piller begynder hun med at virke urolig, og ikke rigtigt stoler på Johannes. I en af skyldscenerne fortæller Signes mor at at det hele var hendes skyld fordi hun havde svigtet Signe i en ung alder. Og det er derfor hun nok ikke rigtigt stoler på Johannes fordi at hun har oplevet det i hendes barndom.
Signes forældre:  Forældrene tager ingen ansvar på nogen måde. Faren har/er selv været psykisk syg, han holder sig meget i baggrunden. Moren fralægger sig alt ansvar, og går i hendes egen verden.

2. Skylden bliver peget over på faren fordi sygdommen stammer fra hans familie.
Moren fordi hun havde svigtet Signe som barn, og man får at se at hun gør det igen da hun ikke kommer og bliver ved Signe.
Signe skriver et brev til Johannes hvor hun skriver at hun ville frigøres sig fra ham. og hvor de sidder på bænken og Johannes spørger hvad der skete. Man får ikke direkte at hun har skyldfølelse men man får en lille ide om det.
Johannes har også en form for skyld, som kommer i slutningen af filmen, hvor han fjerner øksen.
og der hvor han snakker med psykiateren hvor han fortæller han tabte Maria ned af trappen.

# data[].attributes.body
Johannes:
Han er en mand i midten af 30'erne og er filminstruktør. Han er gift med Signe og han er far til Maria. I starten er han meget forelsket og betaget af Signe, men samtidig er har han ikke sat sig nok ind i hvem hun er og hvad hendes sygdom består/bestod af. Udadtil virker han en smule nedværdigende overfor Signe, hvilket hun også tager til sig, men alligevel virker det ikke som om at han mener noget ondt med det hans siger og gør. Han virker lidt afvisende overfor Signes signaler mht. hendes sygdom og han glemmer lidt at tage hensyn til hendes behov. Han vægter til tider sin karriere højere end sin familie og dette resultere også i at Signe er meget alene med Maria og Johannes virker ikke til at bruge nok tid sammen med sin datter.

Han virker til at være meget betaget og en smule tiltrukket af Iben og hendes personlighed, hvilket også spejler sig i at hun spiller med i flere af hans film.

Signe:
Hun er en kvinde i starten af 30'erne og hun er skolelærer. I starten virker hun meget glad og især glad for Johannes. Hun ændre der sig hurtigt i takt med deres forhold, hvor hun udviser jalousi og misundelse overfor Johannes' arbejde og de piger der er omkring ham og hun er især jaloux på Iben på 15 år.

Signes forældre:

# data[].attributes.body
Johannes:
- Stærk person, i og med han har overskuddet til at være den stærke overfor sin svigermor, og brød først sammen da han kom over til sine forældre.
- Meget fattet, og føler måske han har en stor del af skylden for det der er sket.
- Beskytter Signe hele vejen igennem, og vil ikke slippe hende på trods af det hun har gjort.
- Ved flashbackene, ser man hvor dominerende han er overfor Signe, han vurdere hende og tester hende konstant. (Lidt narcissistisk)

Signe:
- Tilpasser sig Johannes
- Forelsker sig meget hurtigt, og underkaster sig Johannes regler og normer, selvom hun måske ikke er tilpas med det.
- Hun har en mørk side, som kommer op til overfladen efter hun stopper med at tage piller, og hun bliver utrolig jaloux på andre kvinder.
- Føler sig lidt dum i Johannes selskab, men føler måske at Johannes udfordre hende
- Ingen selvtillid, og har konstant brug for Johannes beroliger hende
- Hun presses helt derud hvor hun ser drabet som den eneste løsning på hendes problemer

Svigermor:
- Naiv i forhold til omverdenen
- Åbner sig for Johannes, men hun er på intet tidspunkt stærk i hendes moderrolle.
- Fortvivlet og sætter spørgsmålstegn ved skyldsspørgsmålet
- Har altid haft syge mennesker omkring sig (Hendes mand, Signe og den afdøde bror)
- Anspændt og tvivlende på hvad der skal gøres for at komme videre efter drabet.
- Hendes mand er depressiv, og skylder skylden på han gener.

Skyldsspørgsmålet:

Svigermorens skyld (Da hun fortæller Johannes om drabet): Hun forlod Signe, og Johannes forstår ikke hvordan hun kunne efterlade hende alene med babyen.

Brevet: Signe bebrejder Johannes, og mener drabet på deres lille pige var pga. hans dominans.

Efter svigermors første møde med Signe efter hændelsen: Svigermoren bebrejder sig selv, pga. Signes barndom og fordi hun lod hende være alene med babyen.

Svigermor: ”Jeg skulle aldrig have været gået”, men mener dog også Johannes skulle have forlangt hun blev.

Svigerfar mener det er hans skyld, det er hans gener.

Johannes i samtale med psykiater:
"Hvad jeg gør i søvne, er ikke anderledes for hvad Signer har gjort i en psykose"

Signe undskylder for drabet på Maria. (Da de er blevet gamle og glade igen)

Sidste scene: Johannes ved godt den er helt gal, og gemmer øksen væk, så han ved godt hans kone er på renden til at måske gøre noget helt frygteligt.

# data[].attributes.body
Johannes:  er realistisk og klar over at den handling som har fundet sted ikke er foretaget bevist af Signe. Det er ikke Signes skyld. her er hans mål at redde det som kan reddes , og her er der tale om Signe. Sætter sig selv til side og holder fokus på arbejdet og opgaven om at få Signe ud på den anden side.

Signe:  Medicineret for psykologiske lidelser maniodepressiv og tvanghandlinger. Signe har for 10 år siden været indlagt på den lukkede og gjort skade på sig selv. Det menes at det ligger i generne da Signes far  og farmor lider under samme lidelser. Signe har svært med at formulere sig, mister nemt tråden og fatningen i nogle situationer. Signe var Au pair-pige i Frankring og læste russisk og holdt meget af musik.  Da hun bliver mor blomster hun op, og Maria er det eneste som betyder noget, men når situationen med brevet og Iben begynder at fylde mere og mere og her bliver hun syg, og det som hun er aller mest glad for (maria) og hendes job bliver uoverskueligt. sygdommen tager til og ender med at hun tager livet af Maria.

Forældrene:  Signes mor og har er meget involveret i forløbet, som barn havde else ikke så meget med hendes datter at gøre, men deres unge pige i huset Vera, som Signe også sagde før hun sagde mor. Men hendes mor har hele tiden haft syge mennesker omkring sig, og er virkelig i sine følelses vold. Og da hun skal fortælle at signe har dræbt Maria, falder hun helt sammen. Men hun bakker op omkring at Signe ikke tager pillerne mere.
Signes far er også syg, og han er mere en skygge som går rundt og er list ked af det.

# data[].attributes.body
Johannes:
Han er i mellem midten af 30'erne, og han er gift med Signe og er far til Maria.
Ham og Signe var meget forelsket i hinanden/betaget af hinanden, men jo længere man kommer ind i forholdet, han ved ikke så meget om Signe og hendes sygdom. udadtil virker han meget nedværdigende over for Signe, hvilket går meget Signe på men alligevel virker det ikke som om han mener noget ondt med det, han siger og gør. han virker lidt afvisende overfor Signes signaler. hendes sygdom og han glemmer lidt af tage hensyn til hendes behov. han vægter sin karriere end sin familie og dette resultere også i at Signe er meget alene med Maria.
han virker til at være betaget af Iben, og hendes personlighed, hvilket også spejler sig i at hun spiller med i flere af hans film. Johannes virker ikke til at bruge nok tid sammen med hans datter, da han sætter sit arbejde i første række.
Signe:
hun er en kvinde i starten af 30'erne, og hun er skolelære, hun er gift med Johannes og har datteren Maria, hun spiser medicin fordi hun er syg. i starten virker hun meget glad/lykkelig med Johannes. Hun bliver meget påvirket af det andre mener, og stiller mange spørgsmål om hvorfor de mener det de gør. hun er en meget følsom person, som har nemt ved at blive påvirket, hvis der er noget der påvirker hendes fra det hun oplever/ser.
signes forældre:

# data[].attributes.body
1.
Johannes:
- Dominerende, da han holder styr på alting.
- Han er trist med sin datters død, men han forsøger at beskytte Signe mod retssystem, der er uforstående.
- Tænk ikke så meget om relation mellem ham og ung pigen, der er hovedperson i hans film.
- Han er forbedrede på katastrofen.
Signe:
- Ingen kontrol med sig selv (mistillid, psykologisk sygdom, angst - kan ikke sove, kan ikke græde pga. lyve og sorg).
- Hun er jaloux.
- Tvivl på sig selv.
- Vil gerne sende budskab/moral til alle (foreslår Johannes at lave film i slutning af filmen).
Signes forældre:
- Signes mor viser sig som svag person (græder for meget, og tænker at katastrofen er hendes skyld).
- Signes far føler sig skyld.
2.
- Brevet (Signe forstår ikke, at hun har dræbt Maria).
- Rets psykiateren: lægger skyld på Johannes pga. Signes piller.
- Signes mors skyld (forlader Signe for finde gardiner).
- Johannes: tager skyld fra Signe (siger de andre skulle have passet bedre på hende).

# data[].attributes.headline
Læs transskriptionerne Sorg og glæde 4 + Sorg og glæde 1 og diskutér følgende og skriv noter:

# data[].attributes.subject
Læs transskriptionerne Sorg og glæde 4 + Sorg og glæde 1 og diskutér følgende og skriv noter:

# data[].attributes.body
Hvordan kan man sige, at filmens afsluttende sekvens ’26 år senere’ (Sorg og glæde 4: 26 år senere) modsvarer dens optakt i form af brevet (Sorg og glæde 1: brevet) fra Signe til sin mand.
Hvilke træk fra brevet går indirekte igen i den afsluttende dialog mellem mand og hustru?
Hvori består svaret?

# data[].attributes.body
1. Det var med vilje hun slog barnet ihjel, det var den eneste måde hun kunne frigøre sig selv, men til sidst siger hun, at hun ikke gjorde det med vilje.
Hun siger i brevet at han har tyranniseret hende, og i slutningen giver han hende ret ved at sige "jeg har været en forbandelse for dig".
Signe siger i brevet at de skulle gå fra hinanden, men i slutningen er de stadig sammen, og spørg Johannes hvorfor? hvor han svarer fordi jeg elsker dig. ppp

# data[].attributes.body
I brevet skriver Signe til Johannes, at det er forbi mellem dem, han har bestemt alt i deres forhold, og drabet var det eneste der kunne frigøre Signe - og det vidste Johannes også godt.
26 år senere - Signe takker Johannes for at blive hos hende, selvom hun gjorde alt for at skubbe ham væk. Hun vil gerne undskylde for Johannes aldrig fik de børn han har drømt om - og at hun har været en byrde for ham og hans liv - hvor Johannes mener det er ham der har været hendes byrde (Der referere han nok til det brev han modtog dengang).

Signe vil måske gerne have afklaret hvorfor Johannes blev når nu hun havde gjort det mest utilgivelige og hun faktisk skrev deres forhold var forbi i brevet.

Signe siger til Johannes at han har reddet hendes liv: Selvom han fik hende syg igen - så var det også ham der fik hende tilbage til virkeligheden igen.

Signe vil gerne undskylde for brevet, og give Johannes lov til at lave den film der kan fuldende hans livsværk - og på den måde ligge et låg på hvad der skete dengang.

# data[].attributes.body
Indireke træk fra brev
Brevet fortæller direkte hvordan Signe har følt sig tyranniseret af Johannes, da han har været dominerende ud over det tilladelige. Signe skriver, at det var Maria der holdte dem sammen, og defor ser Signe forholdet som afsluttet - fordi hun har slået Maria ihjel. 26 år senere siger Johannes, at han har kone som aldrig nogensinde er forurettet, selv Signe for længst har gennemskuet Johannes. Med det mener han, at Signe med grund kunne været gået fra Johannes - da han har været dominerende og ikke til tider har behandlet hende retfærdigt. Johannes påpeger, at han fik sin belønning. Johannes siger også, at det er ham der har været en forbandelse overfor Signe - Johannes føler at han skylder Signe noget, da han har "taget" pillerne fra hende.

# data[].attributes.body
I brevet vil Signe gerne afslutte sit forhold til Johannes. 26 år senere spørger hun så Johannes hvorfor han aldrig gik, hvortil han svarer at det var fordi han elsker hende. Signe tog barnet fra Johannes, og vil på denne måde give ham muligheden for at lave filmen, som en gave til ham, for at vise kærligheden. Signe skriver i brevet at der ikke er mere der binder dem sammen, men måske er det alligvel Maria der har bundet dem sammen.
Svaret er at kærligheden mellem Signe og Johannes først bliver noget værd, når han laver en film om at elske.

# data[].attributes.body
Brevet fortæller om hvordan Signe føler sig forurettet og tyranniseret . at det kun var Maria der holdt dem sammen og på en aller anden måde føler hun ikke at Johannes fortjener hende.
Muligvis tænker Signe at det er nemmere/blidere for hendes selv at hun selv slår hånden af Johannes frem for at han forlader hende, hvilket hun godt forstår, fordi hun har dræbt deres lille Maria -deres guldklump.
VS  26 år senere!
Johannes udtaler, at han har en Kone som aldrig har forurettet , selv om han er bevist om at hun forlængest har gennemskuet ham. - Johannes mener jo selv ha han mere har været en forbandelse for hende.  -Han fik hans belønning. Signe!
Han føler skyld, han fik Signe til at stoppe på pillerne som var nødvendige - trods alt det så fik han sin belønning.

forhold afsluttet -hvorfor gik du ikke
kærligheden til Johannes er død.
Du har tyranniseret mit liv/ du har redet mit liv

# data[].attributes.body
I brevet hentyder Signe til at hun har slået Maria ihjel for at frigøre sig fra Johannes. Men under samtalen 26 år senere – siger Signe at det ikke var med vilje hun slog Maria ihjel.

Signe hentyder også i brevet at hendes kærlighed til Johannes er dødt.  Hvor hun 26 år senere – ligger op til i samtalen hvorfor han besøgte hende hver aften hver anden år? Hvorfor gik du ikke din vej dengang? (trods det hun skrev i brevet)

Signe skriver i brevet at det skulle have været hende der skulle have været død i stedet for Maria. Men i samtalen beskriver hun at Johannes har reddet hendes liv.

# data[].attributes.body
I brevet siger hun at det var den eneste måde hun kunne frigøre sig på, så hun hentyder faktisk til i brevet af det var med vilje at hun gjorde det, for at slippe væk fra det "hele" men i den sidste scene af filmen siger hun til ham at det var ikke med vilje, og undskylder nærmest med at give ham lov til at lave den film. Hun takker Johannes til sidst i filmen med at han har reddet hendes liv.

# data[].attributes.body
Hvor mange grunde kan man opstille til, at Signe tager sin datters liv? (Kig evt. i jeres noter om skyld)

Hvilken rolle spiller flashbacket om faldet på trappen i filmens argumentation omkring skyld og uskyld? (Sorg og glæde 3: Johannes’ samtale med en psykiater)

Hvem og hvor mange i filmen bliver bedømt som uskyldige? Hvem og hvor mange som skyldige?

Hvem i filmen føler skam? Hvordan reagerer Signes far i sammenligningen med Signes mor? Hvad betyder henvendelsen fra forældrene i Signes klasse for besvarelsen af dette spørgsmål?

# data[].attributes.body
1. Signe tager sin datters liv

- Psykisk sygdom
- Ustabil og maniodepressiv
- Bliver ikke lyttet til
- Manglede søvn og udmattethed
-  Johannes er ikke nok til stede
- Sygdommen blir ikke taget alvorligt / seriøst (hendes tegn på sygdom tages ikke til efterretning)

2. Flashback til trappen

-  Johannes sammenligner sin handling i søvn - med Signes sindstilstand.
- Det var et tilfælde hvem der slog Maria ihjel, kunne være død pga fald på trappen.
- Johannes fald på trappen var en ulykke, ikke til hensigt at skade Maria.
- Johannes er beskyttende overfor Signe.

3. Skyldig / uskyldig

-  Signe påpeger at hun selv er skyldig.
- Skolen siger, at Signe skulle have været sygemeldt for over en uge siden.
- Moderen har skyldfølelse, siger at hvis hun blevet var det aldrig sket.
- Johannes siger, at han skulle have passet bedre på hende
(været mere opmærksom)
- Iben spørger: har jeg nogen skyld?
- Faren mener at det er hans slægts skyld
4. skyld og skam
- forældre i klassen dømmer ikke Signe
- stiller ikke spørgsmålstegn ved Signes karakter
-

# data[].attributes.body
Grunde til drabet:
- Signes sygdom
- Hendes barndom (Svigt)
- Hendes forhold til Johannes
- Den manglende hjælp hun havde brug for (Professionelt)

Flashbacket om faldet ned ad trappen:
Johannes nævner for psykiateren at hvad Signe gør under en psykose er vel ikke anderledes end hvad han gør i søvne. Man kan ikke styre det man ikke selv er herre over.

Skyldig/Uskyldig:
Den eneste der aldrig får skylden er Signe, selvom hun var den der gjorde det.
Ellers er det Johannes og Signes forældre der bære skylden, fordi de ikke passede nok på hende.
Iben spørg også om hun har noget skyld - hvor Johannes siger nej.
Psykiaterafdelingen får også en slags skyld fordi de ikke gjorde nok for Signe da hun havde brug for den.

Signe føler skam, eller udtaler sig i hvert fald om at hun synes det er "ærgerligt at Maria er død"
Johannes skammer sig over hvordan han bare gik dengang hvor han vidste der ville ske noget forfærdeligt med enten Signe eller Maria - han vidste bare ikke hvem eller hvordan.
Signes mor føler skam over hun ikke var der.
Faren skammer sig over sine dårlige gener.

Forældrenes underskrifter bekræfter at på trods af tragedien, så ændre det ikke deres syn på Signes karakter, og om hvorvidt hun er et godt eller dårligt menneske. De ved det ikke var noget Signe ville kunne finde på at gøre hvis hun var sig selv, og de vil til enhver tid lade hende varetage deres børn, uden at frygte noget grusomt.

# data[].attributes.body
- Psykisk syg.
- Moren har ikke taget sig af Signe i hendes barndom
- Johannes fortæller hende at hun ikke har brug for hendes piller mere.

Hvad er forskellen på Johannes gør det i søvnen og  hun gør det i en psykose

Skyldig:
Signe: Fordi det er hende der har gjort det
Uskyldig: Fordi hun er psykisk syg

# data[].attributes.body
Psykisk sygdom.
- morens svigt
- bliver ikke lyttet til
Forholdet til Johannes.
- han er dominerende.
- han får hende til at droppe pillerne
- han er ikke nok tilstede, har haft travlt med arbejde.
Flashback:
- han prøver at give hende uskyld, da det ikke er anderledes hvad han gør i søvne og hvad hun gør pga sygdommen.
-Uskyldige
Signe - folk gir ikke hende skylden
- Skyldige
moren var der ikke hele dagen. Moren var der hellere ikke for Signe i hendes barndom.
Johannes fordi han har for travlt med sit arbejde. Han fik Signe til at droppe sine piller. Psykiateren det er gået ned ad bakke siden Signe mødte Johannes.
Signes far: Siger Signe har arvet sygdommen efter ham.
inspektøren på skolen, siger at han skulle have sygemeldt hende.
Iben spørger om hun har nogen skyld.

Signes mor føler skam
Signe vil hellere ikke se filmen, måske fordi hun skammer sig over det hun har gjort
Signes far siger ikke så meget, hvor Signes mor opfarende

Klassens forældres indsamling gør de for at signe ikke skal føle skam.

# data[].attributes.body
- Psykisk syg, og ikke er bevidst om sine handlinger
- giver skylden til Johannes, fordi hun føler han er dominerene
- muligvis fordi Johannes får hende til at smide pillerne i toilettet

- det Johannes mener med det han siger er at han ville have båret den samme skyld og at han ikke havde været "bedre" hvis Maria døde da han tabte hende fra trappen.

- Selvom Signe er skyldig i drabet på Maria, ser vi aldrig i filmen at det er hendes skyld. Men derimod at det kunne være moderens skyld, faderens skyld og Johannes skyld.

- Moderen tager ud af huset, selvom at aftalen var at hun skulle blive ved hende. Derfor kunne hun føle skyld fordi hun gik.

- Johannes føler også skam med tiden, fordi han i brevet kan læse hvordan hun har følt det, og nok skammer sig over det, nu hvor det er kommet på afstand.

- Faderen nævner også om det er en forbandelse over familien, i og med at han selv er depressiv.

- i og med de to fædre kommer hjem til Johannes med en underskriftindsamling, er det med til at få Signe

# data[].attributes.body
årsager:
fordi hun er psykisk syg og ustabil, maniodepressiv.
Signe bliver ikke lyttet til
Får ikke sin søvn og kan ikke hænge sammen, her bliver hun helt udmattet og udistand til at  tage vare for dig selv.
forholdet til hendes mor.
Johannes´s manglede tilstedeværelse, og man ser ikke Johannes være ret meget sammen med Maria.
Signes sygdom bliver ikke taget alvorlig og seriøs nok selv om hun sætter ord på det.
Signe har sit eget værelse, selv om hun trænger til nærhed

Flaschback:
Johannes sammenligner hans handling i søvne med hendes sindstilstand, det var for sin vis tilfældigt hvem der slog Maria ihjel. -Det kunne ha været mig, udtaler Johannes til psykologen. Han ligger hånden over hende.

Uskyld og skyld!
Signe mener selv hun er skyldig, men burde skolen ikke have hørt hende opråb.
Moren føler skyld.
Johannes føler skyld
Signes far, som har videregivet hans sygdom til Signe.
Iben spørger også om det er hendes skyld.
Men alle føler nok til dels deres skyld i drabet  da det har været tæt på dem.

Spørgsmålet fra klassen:
er deres henvende med til at placere skylden og skam! Dæmper skammen fra Signe, de bekræfter at det ikke er Signes skyld.

# data[].attributes.body
Opgave 3)

·         Hun er syg

·         Frigøre sig fra Johannes

·         Moren fordi hun har svigtet hende som barn

·         Faren mener det er familiens forbandelse

·         Chefen føler en mindre skyld

·         Johannes da han tager pillerne fra hende

Johannes har svært ved at se hvad forskellen er på at gå i søvne og hvad man gør i en psykose. Vi mener at det her psykiateren tog beslutningen om Signes dom.

Vi mener at alle i filmen føler en form for skyld på den ene eller anden måde.

Signes far er mere stille og han besøger hende ikke i den tid hun er indlagt. Hvor moren besøger Signe og kommer også og besøger Johannes i hans eget hjem. Men det kan være fordi moren føler en skyld da hun har svigtet Signe som barn.

Det med at forældrene fra hendes klasse gerne vil have hende tilbage som skolelærer – og det viser at de mener at det ikke er gjort bevist men fordi hun var syg.

# data[].attributes.body
Malmros siger i artiklen, vi har læst, at Sorg og glæde er autofiktion. Sammenhold dette med rulletekstens forsikring om, at alle personnavne er fiktive (se transskription + screenshot). Hvordan opfatter I forholdet mellem rulletekstens omtale af filmens navnefiktioner med dens afsluttende dedikation (hvem er ’Anne’?)? (Sorg og glæde 5: Fra filmens rulletekster)

Læs uddraget fra kommentaren fra Line Arlien-Søborg i Ekko. Hvad er hendes opfattelse? Mener hun, at Malmros flygter fra sit ansvar? Opfatter I, at filmen peger på ’Iben’ som årsag til den tragiske hændelse? Kan Ifølge Line Arlin-Søborgs anklager i mod Malmros? (Sorg og glæde 2: Hotelværelsen i Berlin)

# data[].attributes.body
- Baby-Anne, "babyen der blev slået ihjel"
- Niels og Mariannes "rigtige" datter

# data[].attributes.body
Alle personnavne er fiktive i filmen, men til sidst står der "Til Anne". Anne er ikke et fiktivt navn, det er barnet i virkeligheden. Filmen kan derved være en undskyldning til Anne.

Hendes opfattelse er, at hende og Malmros har haft en venskab, men hun finder ud af, at Malmros har lagt mere i det end bare et venskab.
Malmros ligger ansvaret over på Line ved at give udtryk for, at det er hende, der ligger op til noget, hvorimod hendes opfattelse er, at det er ham, der ligger op til det hele.

# data[].attributes.body
Til Anne: Altså til Malmros datter
Dedikeret til datteren

Line Arlin-Søborg mener at Malmros kaster meget af ansvaret fra sig ved at give hende en del af skylden for hans kones adfærd, og hun kunne ikke holde til den flirtende pige var i hendes mands liv.

Vi kan godt følge hende i hendes anklager mod Malmros, men ser det ikke som om at Malmros har brugt Iben som den væsentlige grund til hendes kones handling - og han siger også til sidst i filmen hun ikke bære noget skyld. Nu kan det jo sagtens være forskelligt hvordan Niels har oplevet det og hvordan Line har oplevet det - men hvis ikke han havde taget jalousien med ind i filmen, så havde man ikke set hvordan hans kones sygdom tager til i takt med hun tvivlede på Niels/Johannes følelser for Line/Iben

# data[].attributes.body
Anne var Nils Malmros og Mariannes datter, som filmen nok er lavet til, i og med at der til sidst står "til Anne"

Hendes opfattelse er at hun ikke kan genkende sig selv i Ibens rolle, da hun føler det er iscenesat. Hun udtaler at der aldrig har været en flirt mellem hende og Malmros.
Hun føler det er meget ubehageligt at blive fremstillet som en del af en tragedie.
Hun mener at han opdigter personer ude fra hans egen version og verden.
Filmen peger til dels på Iben, da vi får et indblik i hvordan det forholdte mellem Iben og Nils, og om hvordan Signe fornemmede der var noget imellem dem.

# data[].attributes.body
Kommentaren fra Line Arlien-Søborg
- At Niels forholder sig ikke til sandheden skriver Line, og kun hans egen ide om hvordan det er foregået. Han har heriblandt blandet fiktion og sandheden.

Niels ligger i filmen op til Iben er skudt i Niels, men Line skriver at Niels var skudt i Line.
- Line mener at Niels ligger ansvaret over på hende.
- Niels får Line til at være den person der spiller op til noget, som gjorde Marianne frustreret.
- Det er påstand mod påstand, og de har måske oplevet det på forskellige måder

# data[].attributes.body
Anne er datterens rigtige navn, og i filmen bruger de navnet Maria. Som en undskyldning fra Signe til Anne.

Hendes opfattelse er at det hende og Malmrose havde nok mere var et venskab fra hendes side, men fra Malmrose side var der mere i det. Da han erklærer hans kærlighed til hende i Berlin.
Han ligger ansvaret over på hende, og får det til at se ud i filmen som om at det er hende der ligger op til noget selvom det er omvendt.

# data[].attributes.body
anne er deres datter rigtige navn, og i filmen bruger de maria. annes navn kommer til sidst, fordi filmen er lavet som en undskyldning til anne fra signe

hendes opfattelse er at de har haft et venskab, men han ligger mere i det, end at bare være venner. i filmen ser det ud til at det er iben der er betaget af Johannes. han ligger ansvaret over på Iben, og få det til at se ud at hun ligger op til ham, fordi han vil ikke have skylden for det, fordi det er ham der ligger op til hende.