# data[].attributes.body
Püha Jakobi kirik rajati 13. saj kindluskirikuks, kuuludes Saaremaa vanimate kaitsefuntsionaalsete ehitiste hulka. Püha kirik on ainus Eestis, mille kohta on olemas ka vastavad ürikulised teated. Ajutine puust pikihoone asendati kiviehitisega tõenäoliselt 14. saj II poolel, kui sai iseseisva kihelkonna keskuseks. Liivi sõjas 1576 põletasid Ivan IV väesalgad torni ja võlvidele põgenenud talupoegi rünnates kiriku kuni müürideni. Seetõttu hävines ka valdav osa kiriku raidplastikast. Taastati 1603 paiku. Tollest ajast pärineb ka massiivne läänetorn (torn lisati kirikule umbes 1500). Tornis asuva kamina puhul saab eeldada, et seda võidi kasutada ajal, mil torn täitis vahitorni ülesannet. Käärkambri välisuks on aastast 1896, arvatavalt samal ajal müüriti kinni külgportaalid.
Püha kirik on katkendliku kujunemislooga ja sellest johtuvalt erandliku iseloomuga kaitsekirik. Algkavatisest, mis mõneti on seotud Valjala ja Kaarma eeskujuga, jõuti algul valmis ehitada üksnes võlvitud käärkamber põhjaküljel, 4-nurkne koor ja mõnevõrra hiljem pikihoone idasein võidukaarega. Osa kõrgetasemelisest kiviraidetööst on säilinud vaatamata tulekahjule. Kooriruumi ehitajad on olnud seotud Kuressaare piiskopilinnust ja Valjala kiriku koorilõpmikku ehitanud Böömi päritolu meisterkonnaga. Võlvidele osutav müüritrepp algab käärkambri lääneseinas ja suundub üles läbi koori põhjaseina (sama Kaarma ja Karja kirikus). Müüritrepilt pääseb ka käärkambri võlvipealsele, mis teisel ehitusetapil muudeti iseseisvaks korruseks, varustati piluakende ja kaminaga; kasutati tõenäoliselt palverändurite ööbimisruumina, häda korral redupaigana.

Hilisematel sajanditel ehitati kiriku külge rida aadlike matusekabeleid, millest koori lõunaseina ääres olnute vundamendid on ka välja kaevatud. Praegu katab torni 1924 Johannes Gahlnbäcki poolt projekteeritud madal tekkiiver. Sellele eelnes sihvakas nelja vintskapiga historitsistlik tornikiiver, mis ehitati pärast 1896 tulekahju. See hävines 1922 välgutabamuse tõttu süttinud tulekahjus.

Püha kiriku barokne altar pärineb aastast 1753 ning selle valmistas Kuressaare meister Gottfried Böhme. Rokokooelementidega altarisein kopeerib peaaegu täielikult omaaegset Riia toomkiriku altarit. Praegune lõuendil altarimaal "Kristuse taevaminek"on maalitud Ilpla mõisniku Ludvig von Sassi poolt 1903. Altariseina algne kujundus oli mõneti erandlik. Praeguse altarimaali taha jääb nišš, mille seinu katab maaling Taevasest Jeruusalemmast, mille ees võis olla skulptuurigrupp, mis tänaseks on hävinenud. Vanast altarimaalist on 1955 tehtud fotod ja akt. Sõja ajal oli Böhme altarimaal varju viidud. 15.11.2007 eemaldati uuesti Böhme maal ja fotografeeriti väga hästi säilinud puidule õlivärvidega maalitud Jeruusalemma panoraami. Altari kõrval on tähelepanuvääriv ka 1793. aastast pärinev klassitsistlike joontega kantsel (kõlakatust krooniv urn). Erandlikult on koori välisküljel puhta välispinnaga murddolomiidist seinad.

EELK Püha Jakobi koguduse kaitsepühak on üks Kristuse 12 jüngrist Jaakobus (Johannese vend), palverändurite kaitsja. 1929-1933 teenis Püha koguduses õpetajana Harri Haamer, Kuressaarest pärit tuntud teoloog ja ühiskonnategelane (vend kunstnik Eerik Haamer).
1969 valminud Eesti filmi Gladiaator (A.Hint "Tuuline rand" III osa ainetel) sisevõtted toimusid Püha kirikus.

Keskajast on rahvasuu säilitanud ka järgmise loo. Suur Rootsi laev uppunud tormiga Fettela (Sutu) lahes koos meeskonnaga. Vättale Kabelimäele püstitatud nende mälestuseks kabel (Elmsaare kohale), kuhu paigutatud rist kuldse kalaga, mille Kailuka mehed varastanud. Pannud siis kannataja pool süüdlastele needuse peale, et igas varga peres peab igas põlvkonnas vähemalt üks sant sündima.
1519 Püha kirikus teostatud kirikuvara loendis on muu rikkaliku vara hulgas kirjas ka hõbedane räim, mille kohalikud kalurid kirikule annetanud. Jääb üle vaid arvata, et selle kinkisid Kailuka kalurid, püüdes niimoodi oma järeltulevad põlved needusest vabastada. 1576 põletati õlgkatusega kirik Ivan IV väesalkade poolt (Koguteos Saaremaa). Ilmselt samast ajast on kadunud ka Kailuka kalurite varastatud-annetatud hõbedane, või kuldne kala.

# data[].attributes.headline
800 aastat tagasi võis pääseda laevadega mööda jõgesid üsna linnuse külje alla, sest maapind oli ca 2,5 m praegusest madalam.Valjala maalinn, Henriku Liivimaa kroonika järgi castrum Waldja oli tugevaim saarlaste linnus. 1227. aasta talvise piiramise käigus seda ei vallutatud, vaid 20 000meheline vägi sundis linnuse jõu ja ähvardustega alistuma, kasutades kiviheitemasinaid ja ambe. Saarlased alistusid, andes ristisõdijaile pantvange, vara ja lubadusi ning lastes end ristida. Seda sündmust loetakse sümboolseks muistse vabadusvõitluse lõpuks.

# data[].attributes.subject
800 aastat tagasi võis pääseda laevadega mööda jõgesid üsna linnuse külje alla, sest maapind oli ca 2,5 m praegusest madalam.Valjala maalinn, Henriku Liivimaa kroonika järgi castrum Waldja oli tugevaim saarlaste linnus. 1227. aasta talvise piiramise käigus seda ei vallutatud, vaid 20 000meheline vägi sundis linnuse jõu ja ähvardustega alistuma, kasutades kiviheitemasinaid ja ambe. Saarlased alistusid, andes ristisõdijaile pantvange, vara ja lubadusi ning lastes end ristida. Seda sündmust loetakse sümboolseks muistse vabadusvõitluse lõpuks.

# data[].attributes.body
Linnuseõue pindala on 3600 ruutmeetrit. Õue loodeservas paikneb üle 5 meetri sügavune paasraketega kaev, mis on siiani säilinud. Selle kaevu vett kasutatigi saarlaste ristimiseks. Linnuse nõlva kõrgus 5–8 m, läbimõõt  110x120 m.  Säilinud kõrged vallid on inimeste kätetöö.  Ajaloolased peavad Valjala maalinna üheks vähestest linnustest, mille kindlustused koosnesid peaasjalikult kivist. Puitu kasutati vähe. Õue loodeservas paikneb üle 5 meetri sügavune paasraketega kaev. On  juhuleidudena leitud hõbetaušeeringuga ilustatud ja lohkudega mõõga käepide, oda ja nooleotsi. Väljakaevamistel on leitud veel sõlgi, rinnanõelu, keraamikat ja muid majapidamisesemeid. Leiud kuuluvad 11-13. saj. Moskva arheoloog Sergei K. Bogojavlenski ja mõisnik Stackelberg viisid Valjalas 1895 läbi arheoloogilisi väljakaevamisi. 1962-1964 kaevamisi juhtis A. Kustin, uuriti keerisahjudega hoonete rususid. Lahti kaevati ka puuraketega 5,34 m sügavune kaev. Kaevu lahtikaevamisel saadi 15 leidu, nende hulgas puust labidas, kirves ja kasetohust vakk.
Linnuse lähedal on Ristimägi, kus 13.saj olevat paganaid ristitud ja Lillimägi, kus veel paarsada aastat tagasi huntidele uusaastaööl liha jagati.
Tänapäeval korraldatakse Valjala maalinnal igal aastal leedopäeva koos leedotukega (sama nimetus Muhus) ehk jaanitulega. Linnamäel toimuvad Valjala laulupäevad.

# data[].attributes.body
Kiriku sisevaade, altarisein koos praeguse altarimaaliga, kantsel

# data[].attributes.body
Vana altarimaal, Jeruusalemma vaade

# data[].attributes.body
Valjala maalinna aerofoto