# data[].attributes.headline
חינוך לעצמאות מחשבתית/אדורנו

# data[].attributes.subject
חינוך לעצמאות מחשבתית/אדורנו

# data[].attributes.body
סרקתי קטעים נבחרים מתוך הספר המעולה הזה. על הצורך בחינוך לחשיבה ביקורתית, מקום הסמכות והתמודדות עם חוסר אונים.

# data[].attributes.body
רגשות ולמידה הם אחד האלמנטים הקדושים ביותר במוח שלנו. מקורם באמיגוד, אשר אמור אמור לפזר כימיקלים אשר מיד. האם ניתן לקבל את הרגשות ללימוד ולהדהמת הלם ? בדיוק בדיוק

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אילן בן שמעון

# data[].attributes.attachment_link.title
רגשות ולמידה

# data[].attributes.attachment_link.description
רגשות הם אחד האלמנטים הקדמוניים ביותר במוח שלנו. מקורם באמיגדלה אשר מפרישה כימיקלים אשר מיצרים את הרגשות. האם ניתן לנצל את הרגשות כדי ללמד? אטיך זה בדיוק עובד? התמונה שהעין רואה נתפסת בעינינו כמשהו מוחלט, אך המוח שמקבל את התמונה עוטף אותה בהקשרים שונים - הם נקראים רגשות.

# data[].attributes.headline
שרון שפורר-עיתונאית אקטיביסטית

# data[].attributes.subject
שרון שפורר-עיתונאית אקטיביסטית

# data[].attributes.body
כתבתי הודעה לשרון שפורר בתקווה( אמן אמן אמן) להיפגש איתה.
ממליצה לכם להציץ בפרופיל שלה ובמגזין החברתי "המקום הכי חם בגיהנום"

# data[].attributes.attachment_link.description
Sharon Shpurer is on Facebook. Join Facebook to connect with Sharon Shpurer and others you may know. Facebook gives people the power to share and makes the world more open and connected.

# data[].attributes.headline
קולקטיב אימפקט

# data[].attributes.subject
קולקטיב אימפקט

# data[].attributes.body
גישת קולקטיב אימפקט להובלת שינוי. מעניין לקרוא ולהרחיב את הידע, אולי יכול להיות קצה חוט עבורנו

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בשיתוף ארגון "שיתופים"

במרוצת השנים מצבה של מערכת החינוך האמריקאית התדרדר באופן משמעותי, ותלמידים רבים החלו פורשים מהלימודים לפני סיום בית הספר התיכון. מאות ואלפי תכניות ניסו לשפר את המצב על ידי גיבוש תכניות לימוד והזרמת כספי תרומות אל המערכת.

כנסו לעמוד שיתופים

אך גישה חדשה שהחלה לתפוס תאוצה בשנים האחרונות עומדת אולי להציל את מערכת החינוך כולה. יוזמת 'קולקטיב אימפקט' אשר החלה בעיר סינסנטי ב-4 השנים האחרונות, מיושמת בהצלחה ומביאה לשיפור משמעותי ברמת החינוך בעיר. הפרויקט, הנקרא Strive, לא פועל כמו תכנית רגילה בתחום - הוא לא מעוניין לגייס תרומות גדולות יותר או להשיק תכנית חינוכית חדשה, אלא רותם את מערכת החינוך כולה, בכל שלבי הלימוד, להשגת מטרות המשותפות לכל הגורמים במשוואה.

שינוי חברתי הוא משימה חשובה ומאתגרת במיוחד. כאשר מדובר בהתמודדות עם בעיות חברתיות מורכבות, המשימה קשה פי כמה וכמה, ובעקבות זאת היוזמות בתחום נוטות לרוב להתמקד בבעיות ספציפיות ללא יכולת לשלב כוחות בין כל הגורמים הרלוונטיים העוסקים באותה בעיה - כדוגמת עוני או חינוך.

גישת 'קולקטיב אימפקט', באה לפתור זאת. הגישה אשר פותחה בשנת 2011 על ידי ג'ון קניה ומרק קרמר, מייסדי ומנהלי חברת הייעוץ FSG לשינוי חברתי, מגדירה שיטת פעולה לפתרון בעיות חברתיות מורכבות באמצעות איחוד כוחות. המודל מסייע לשחקנים ממגזרים שונים לשלב כוחות על מנת לייצר השפעה מוגברת.

תחומי הפעילות מתרכזים לרוב בתחומים כגון חינוך, בריאות הציבור, פיתוח קהילה, עוני, סביבה, צדק ושוויון הזדמנויות בחברה. הגישה מיושמת במקומות רבים בעולם בהצלחה רבה בשנים האחרונות, הן מבחינת כמות היוזמות והן מבחינת השיח הציבורי והמקצועי.

שיתוף פעולה ואיחוד כוחות בין ארגונים מקומיים, קרנות משפיעות, נציגי הרשויות, אוניברסיטאות ובתי ספר בקנדה, יצרו תכנית משותפת עם אופק לטווח הרחוק, שמביאה לשיפור משמעותי. בפועל, השיטה מביאה למיגור העוני. שם, למשל, יוזמת Vibrant Communities להפחתת העוני במדינה, נוסדה בשנת 2002 ומיישמת הלכה למעשה את גישת 'קולקטיב אימפקט'. על ידי שיתוף רב-שכבתי, מממשת היוזמה את הפוטנציאל של הקהילות המקומיות ברחבי קנדה למען הפחתה ממשית של שיעור העוני ושיפור איכות החיים של כלל האזרחים.

קנדה הצליחה להפחית את שיעור העוני מ-29% ל-13% בין השנים 1961 עד 1977, אך מאז איבדה מומנטום ורשמה רמה של 14-19% בתחילת שנות ה-2000. יוזמת Vibrant Communities נועדה לחדש את המומנטום ולהוביל להפחתה בשיעור העוני במדינה. לצורך היוזמה הוקם ארגון 'שדרה' בשם Tamarack, אשר מנהל את שיתוף הפעולה בין הגופים המרכזיים המרכיבים את היוזמה, ביניהם חברה למדיניות ציבורית, קרן לניהול פיננסי ורשות ממשלתית.

התוצאות לא פחות ממדהימות - על פי הנתונים הרשמיים, נכון לשנת 2013, היוזמה ניידה 23 מיליון דולר קנדי לטובת הפחתת העוני והשפיעה על חייהם של 203 אלף קנדיים החווים גידול בהכנסה, גישה למזון, מקלט, תחבורה והשכלה. היוזמה הביאה לשינוי של 53 סוגי מדיניות ומערכות הקשורות להפחתת העוני, ופעלה מול 4,000 שותפים כחלק מהמאמץ המשותף.

אז איך השיטה עובדת? "השחקנים השונים מהמגזר העסקי, הציבורי והמגזר השלישי, מגיעים ליוזמה כזו עם אינטרסים שונים, והבדלים בתפיסות עולם ובתרבות הארגונית. לכן, שלב קריטי במודל הוא תהליך למידה, ניתוח וגיבוש מצע משותף לכל בעלי העניין, לפני תחילת היישום. בתהליך כזה יש חשיבות רבה לבניית אמון", אומרת ענבר הורביץ, מנהלת תחום 'קולקטיב אימפקט' בארגון 'שיתופים' ומנהלת את יוזמת '5פי2',

לדבריה, מודל ה'קולקטיב אימפקט' מודע לקושי האדיר שבחיבור בין ארגונים וגופים מגוונים, ולכן הוא כולל מיפוי, ניתוח ויצירת סנכרון ומטרה משותפת עוד לפני תחילת הצעדים בפועל. "השחקנים השונים מהמגזר העסקי, הציבורי והמגזר השלישי, מגיעים ליוזמה כזו עם אינטרסים שונים, והבדלים בתפיסות עולם ובתרבות הארגונית. לכן, שלב קריטי במודל הוא תהליך למידה, ניתוח וגיבוש מצע משותף לכל בעלי העניין, לפני תחילת היישום. בתהליך כזה יש חשיבות רבה לבניית אמון". האתגר הוא שמירה על איזון עדין בין כל הגורמים במשוואה, יחד עם דגש בגיבוש החזון ותכנית הפעולה, המנצלים את היתרון והערך המוסף הייחודישל כל אחד מהשחקנים. בשל מורכבות זו יש חשיבות רבה לארגון השידרה (Backbone organization) אשר מנהל ומתכלל את תהליך קידום היוזמה ואת השותפות. ביוזמת 5פי2 שיתופים פועל כארגון השידרה.

עוד מרכיבים אשר מייחדים את המתודולוגיה הם תוצאות מדידות, מחויבות ללמידה פעילה והשתנות מתמדת. עקרונות היסוד, אשר מהווים מרכיבים הכרחיים ליוזמת 'קולקטיב אימפקט', הם: הסכמה על חזון ומשימה משותפים, הגדרת יעדים ומדדים וביצוע מדידה משותפת, יצירת מערך פעילות מתואם של השותפים, תקשורת מתמשכת בין השותפים, וקיומו של ארגון האחראי על ניהול התהליך.

על רקע הצמיחה וההצלחה המרשימה בעולם, מנסים כעת בישראל ליישם את גישת 'קולקטיב אימפקט' לשיפור המצב במערכת החינוך הישראלית.בתחילת שנת 2014 נוסדה יוזמה בשם '5פי2', ביוזמת קרן רש"י, קרן טראמפ וחברת אינטל, שמטרתה הרחבת החינוך המדעי-טכנולוגי בישראל. ארגון 'שיתופים' גויס בתור ארגון backbone לניהול היוזמה בפועל, וכעת כלולים ביוזמה כ-60 ארגונים, חברות מסחריות ונציגי משרד החינוך, אשר נמצאים עמוק בתהליך גיבוש החזון המשותף ולפני תחילת היישום בפועל, כראוי ליוזמה מסוג 'קולקטיב אימפקט'.

"יוזמת 5פי2", מסבירה הורביץ, "פועלת להרחבת מעגל המצוינות ולהכפלת מספר התלמידים הניגשים לבגרות 5 יחידות לימוד במתמטיקה ומדעים, כפי שניתן לראות מהכותרת שלה, כך שגם יש לנו יכולת לעקוב אחר תוצאות מדידות ומדויקות לאורך זמן". באשר לצורך ברתימת הגורמים השונים, לצד העובדה כי היוזמים הם גורמים פילנתרופים ועסקיים, הורביץ מציינת את חשיבות ההובלה של משרד החינוך, אשר שם לעצמו כיעד מרכזי את נושא המצוינות במתמטיקה ומדעים, ונרתם לתהליך משותף עם היוזמה תוך כדי שיח אמיתי ושילוב ידיים עם הארגונים השונים כגורם מוביל וחיוני בתוכנית.

מה הלאה?

הורביץ מדגישה כי לדעתה גישת 'קולקטיב אימפקט' "רלוונטית בהחלט ליישום בישראל. עם זאת, חשוב מאוד להתאים לתרבות המקומית את בניית היוזמה, מאפייני השותפות בין הארגונים והמימוש. צריך לזכור", אומרת הורביץ, "כי מדובר בדרך פעולה הדורשת אורך רוח, תכנון לטווח הקצר והארוך ותוצאות אשר את חלקן ניתן יהיה לראות רק לאחר שנים". עם זאת, אומרת הורביץ, "קיים פוטנציאל גדול ליוזמות שכאלו לחולל השפעה ברמה הלאומית, וניתן לראות שהן כבר יוצאות לדרך ומתחילות להתממש בשטח".

ב-9.9. יערך בבית שיתופים, כנס "שיתופים" במעמד נשיא המדינה, שר האוצר, שר החינוך, סגן שר הבריאות, מנכ"לים ואנשי עסקים רבים שיעסוקו בדרכים להצעיד קדימה את המדינה באמצעות הוצאה לפועל של משימות ברמה הלאומית ע"י שילוב כוחות מהמגזר העסקי, ממשלה, אנשי עסקים, תאגידים וארגונים חברתיים.

# data[].attributes.attachment_link.title
איך עושים שינוי חברתי? בכוחות משותפים

# data[].attributes.attachment_link.description
עמותה, ארגון או חברה עסקית אשר רוצים להוביל שינוי חברתי, עומדים מול אתגר לא פשוט. ברוב המקרים יש לגוף הפועל לבד כלים מוגבלים והשפעה מועטה במרחב הציבורי. עם זאת, בשנים האחרונות החלה לצמוח בעולם גישה המתמקדת בשילוב כוחות למען מטרה משותפת. האם זה הפתרון גם בישראל?

# data[].attributes.headline
מנהיגותה - חינוך לשוויון בין המינים

# data[].attributes.subject
מנהיגותה - חינוך לשוויון בין המינים

# data[].attributes.attachment_link.title
ראשי - מנהיגותה

# data[].attributes.attachment_link.description
הגישה הייעוצית החדשנית והמתודולוגיה פורצת הדרך במנהיגותה מתבססות על שילוב שלוש התמחויות הארגון : חינוך - מגדר - יעוץ ארגוני ופיתוח מנהיגות ניהולית. מאז 2008, באמצעות גישת מנהיגותה, ליוו יועצות הארגון שינוי בשטח של מאות מוסדות חינוך.

# data[].attributes.headline
קישור למאגרי חומרים רלוונטיים של מפרש

# data[].attributes.subject
קישור למאגרי חומרים רלוונטיים של מפרש

# data[].attributes.body
מאגר המאמרים וההפניות שנאספו במפרש עבור מנהלי בתי הספר והצוותים.
כדי להיכנס למאגר השתמשו בנתונים הבאים:
username:

mifras

Password:

mifrasc

# data[].attributes.attachment_link.title
מפרש - שביל יוזמות

# data[].attributes.headline
מפת ארגון הידע

# data[].attributes.subject
מפת ארגון הידע

# data[].attributes.body
כלי טכנולוגי לארגון מפת חשיבה על תחום תוכן. נארגן ביחד את מפת החשיבה שלנו

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Try Xmind for free, and take your productivity to the next level.

By using our products, you agree to our Terms of Service and Privacy Policy.

Release Notes

Try Beta for free. Experience new features and help shape Xmind with your feedback. Contact us by the 'Feedback' button in the application toolbar.

Featuring 310 new AI original illustrations, provides efficient search capabilities.

Explore 100+ templates designed to enhance your creativity and efficiency.

Introducing 10 new Color Themes, more smarter, more creatively rich.

# data[].attributes.attachment_link.description
Download Xmind app for MacOS, Windows, or any other devices that you have. You can even use it online at Xmind.works.

# data[].attributes.headline
מירב כהן במיזם חברתי מעורר השראה

# data[].attributes.subject
מירב כהן במיזם חברתי מעורר השראה

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
כל העיר ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.title
"כשאנחנו מצליחים להחזיר לקשיש כספים שגנבו ממנו בשיווק אגרסיבי, זה שווה הכל" | כל העיר ירושלים

# data[].attributes.attachment_link.description
מירב כהן, שהקימה מטה למאבק נגד חברות טלמרקטינג שעושקות קשישים ומפילות אותם בפח, מספרת על התופעה שהפכה למכת מדינה. ראיון...כשמירב כהן החליטה לפני חצי שנה לעלות על בריקדות.

# data[].attributes.headline
אקטיביזם חינוכי: הצעה למסגרת לשאלות מערערות

# data[].attributes.subject
אקטיביזם חינוכי: הצעה למסגרת לשאלות מערערות

# data[].attributes.body
ליהי: ד"ר אריה קיזל מכר מצוין, מוביל המסלול של חינוך אלטרנטיבי בחוג לחינוך באוניברסיטת חיפה. אני מתכוונת לתאם איתו פגישה בקרוב- מי שמעוניין להצטרף שיעדכן.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
אימגו מגזין מאמרים

# data[].attributes.attachment_link.title
אקטיביזם חינוכי: הצעה למסגרת לשאלות מערערות

# data[].attributes.attachment_link.description
אקטיביזם חינוכי: הצעה למסגרת לשאלות מערערות -האקטיביזם החינוכי היא דרך שתאפשר להוציא לפועל "אסטרטגיה של ערעור" בכיתה. האקטיביזם החינוכי נשען על הפדגוגיה הביקורתית על כל גרסאותיה ובמיוחד זו של הנרי ג'ירו. נקודת המוצא של הפרויקט של ג'ירו היא התיאוריה הביקורתית של החברה מבית מדרשם של בנימין, אדורנו, הורקהיימר ומרקוזה.

# data[].attributes.headline
קנבס העבודה שלנו כמצ

# data[].attributes.body
קנבס העבודה שלנו כמצגת לשימושכם

# data[].attributes.headline
מאגר ארגונים שהובילו שינוי

# data[].attributes.subject
מאגר ארגונים שהובילו שינוי

# data[].attributes.headline
תמצית מחקר בנושא מגמת הבדידות בעולם

# data[].attributes.subject
תמצית מחקר בנושא מגמת הבדידות בעולם

# data[].attributes.body
https://www.facebook.com/591727857554934/posts/2235249996536037/

# data[].attributes.headline
רמות יצחק א'

# data[].attributes.subject
רמות יצחק א'

# data[].attributes.headline
מיזמי אוכל לשינוי חברתי

# data[].attributes.subject
מיזמי אוכל לשינוי חברתי

# data[].attributes.body
לא רק אוכל: מיזמי קולינריה חברתיים

https://www.ynet.co.il/articles/0,7340,L-5447845,00.html

# data[].attributes.headline
המקום הכי חם 

# data[].attributes.body
המקום הכי חם

# data[].attributes.attachment_link.title
המקום הכי חם בגיהנום

# data[].attributes.attachment_link.description
‎המקום הכי חם בגיהנום‎. 52,379 likes · 5,171 talking about this. ‎"המקום הכי חם בגיהנום שמור למי שבזמנים של משבר מוסרי שומר על נייטראליות" www.ha-makom.co.il‎

# data[].attributes.headline
מרווה קולינס

# data[].attributes.subject
מרווה קולינס

# data[].attributes.body
אשת חינוך עם תפישה מעניינת, שווה להכיר

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
לרבים מאיתנו יש דמות נערצת אי שם בעברינו, כזאת שהשפיעה עלינו עמוקות והותירה בנו רושם, ולעיתים אפילו שינתה את מהלך חיינו. לא מעט מהדמויות הללו הן מורות ומורים, אשר הצליחו לגרום לנו להתאהב במקצוע מסוים, לחשוב אחרת, ובעיקר להאמין ביכולותינו. כזאת היא מרווה קולינס, מורה אפרו-אמריקנית שהיתה לאגדה מהלכת, ועל כל העוסקים בחינוך להכיר את סיפורה.

מרווה קולינס נולדה באלבמה, ארה"ב, בשנת 1936 לאם אינדיאנית ואב אפרו-אמריקני. בתקופה זו עדיין שררה אפליה קשה בארצות הברית, וכתוצאה מכך גם בתי הספר שנועדו לתלמידים אפרו-אמריקנים סבלו מתקצוב נמוך, מחסור בספרים ולעיתים בעיות תחזוקה קשות. כנגד כל הסיכויים ובזכות אמנותו של אביה בה, הצליחה מרווה להפוך למזכירה, דבר שהיה בתקופתו יוצא דופן. אך חלומה האמיתי היה ללמד והיא לא פסקה מלחשוב עליו ולשאוף להגיע אליו. על כן, לאחר שנישאה והביאה לעולם שלושה ילדים, מרווה מצאה עבודה כמורה מחליפה בבית ספר בשיקאגו, בו עבדה במשך 14 שנים.

שאיפותיה של מרווה קולינס לא תמו בכך, והיא החליטה לפתוח בית ספר משלה. עם 5000 דולר מכספי הפרישה שלה, הפכה את הקומה השניה בביתה לכיתת לימוד, ופתחה בית ספר קטן שנקרא: "Westside Preparatory School". בית הספר פעל בהתחלה במתכונת מצומצמת ולימד בשנותיו הראשונות רק תלמידים ספורים (ביניהם שניים מילדיה של קולניס). מרווה החליטה שבית הספר שלה יקלוט אליו רק תלמידים שהוגדרו כחסרי יכולות, לקויי למידה ולעיתים אפילו כ"כישלון" של בתי הספר בסביבה.

לאחר שנתו הראשונה של בית הספר התוצאות החלו להגיע - כל אחד ואחד מהתלמידים שיפר את ציוניו. התלמידים שנחשבו ל"מקרים אבודים", הצליחו בצורה יוצאת דופן. תלמידי כיתות ד', שבתחילת שנת הלימודים לא הצליחו לקרוא ולכתוב, דיקלמו סונטות של שייקספיר ופתרו משוואות מתמטיות מורכבות.

עם הזמן, שמו של בית הספר הלך לפניו ובעקבות ההצלחה בית הספר הועבר לצד הדרומי של שיקאגו ובמקביל נפתחו בתי ספר נוספים ב"שיטת מרווה קולינס" ברחבי המדינה. מרווה קולינס כיכבה בעיתונות האמריקאית ובשנת 1982 אפילו יצא לאקרנים סרט על חייה בכיכובם של מורגן פרימן וססיל טייסון.

התכנית "60 דקות" של רשת הCBS ביקרה בבית הספר של מרווה קולינס פעמיים במרווח של 16 שנים, ומצאה שבניגוד לסטטיסטיקה הרווחת באזורי בתי הספר של הרשת, כל תלמידיה עובדים ומצליחים בחייהם, בעוד חבריהם לשכונה מצאו את עצמם בפשע, בכנופיות ובמעגל העוני. בביקורם הראשון של מפיקי התוכנית הם פגשו בתלמידים שבכתה ג' אובחנו כגבוליים, ולאחר שנה בבית הספר של מרווה קולינס ציינו את שרלוט ברונטה ודוסטוייבסקי כסופרים האהובים עליהם. שש עשרה שנים מאוחר יותר, אותרו 23 תלמידים מתוך אותה כתה. חלקם עדיין בקולג', חלקם אנשי עסקים, ולא מעט עוסקים בהוראה. הם מתארים את הביטחון העצמי והאמונה שנטעה בהם המורה האהובה. כך למשל, כשנשאלו על תכניותיהם לעוד 10 שנים התלמידים לא הפסיקו לחלום: עורכי הדין שבהם שואפים להפוך לשופטים או מרצים. אחת המורות מתכננת לפתוח בית ספר כמו של מרווה קולינס, ותלמידה אחרת, שבגיל 6 כונתה בעלת "פיגור גבולי" ונאמר לה שמעולם לא תצליח לקרוא, חולמת על הקמת מקלט לחסרי בית.

מה יש בה, במרווה קולינס, שהצליח לעורר שינוי כה דראסטי גם בתלמידים שהמערכת ויתרה עליהם מזמן? ובכן, בדיוק זה- היא לא וויתרה עליהם, ולא הניחה להם לוותר לעצמם. מרווה האמינה שכל תלמיד יכול ללמוד, ושעל המורים לעשות את מירב המאמצים כדי שתהיה לו חווית לימודים מאתגרת וחיובית. לתפיסתה, תלמידים לא יכולים להיכשל. מי שנכשל הוא המורה, המערכת - אותם אנשים שמלמדים את הילדים שהם כשלונות. זאת ועוד, מרווה לימדה כל ילד שהוא יוצא דופן. שאין אף אחד כמותו בעולם. באחד מבתי הספר שלה, אשר מנוהל על ידי פטריק בנה, מתנוססת כתובת מעל הלוח: your I WILL is more important than your IQ.

תכני הלימוד שמו דגש על מתמטיקה, צלילים וקריאה. אשר לחמרי הלימוד- מרווה לא היססה ללמד את תלמידיה מכתביהם של שייקספיר, דנטה והומרוס, גם בגילאי היסודי. כשנשאלה כיצד הם מצליחים לזכור בעל פה ספרות קלאסית באנגלית עתיקה ענתה: "מעולם לא עלה בדעתי שלא יצליחו". לטענתה - אם תלמידים בני 10 יכולים לדקלם שירי ראפ מההתחלה ועד הסוף, אין סיבה שלא יוכלו להבין וללמוד כל טקסט אחר.

בנוסף, השתמשה מרווה בעונשים יצירתיים. כאשר תלמיד או תלמידה התנהגו שלא כשורה, הם נדרשו לכתוב מאה משפטים שיתארו מדוע הם טובים מדי כדי לעשות מה שעשו. יתרה מכך, על המשפטים להיות מסודרים בסרט אלפביתי: אני אגדי, אני בטוח בעצמי, אני גדול מהחיים, אני דגול, אני הכי טוב, וכן הלאה. אם המשיכו בהתנהגותם הבעייתית היה עליהם לכתוב הכל מחדש, ולהשתמש במשפטים אחרים. "לבסוף," מספרת מרווה "התלמידים אמרו לחבריהם- 'אני מפסיק את ההתנהגות הזאת כי נמאס לי לתאר לגברת קולינס כמה נפלא אני'".

מרווה בעצמה קוראת בין 12-13 ספרים בשבוע משום שהיא שואפת למצוינות: "התלמידים שלי לעולם לא אומרים: 'סיימתי'. כשהם מסיימים את עבודתם הם שולפים מהמדף ספר וממשיכים לקרוא.

נראה שהמילה "לא יכול" אינה קיימת בלקסיקון של מרווה קולינס, ולפיכך- אין מורים מחליפים. כאשר מורה נעדר- התלמידים מלמדים את עצמם, מונעים מהרצון ללמוד, להתפתח ולהצליח. המשימה של המורים הייתה תובענית לא פחות ממה שהם דרשו מתלמידיהם ולכן לא היו למורים הפסקות, או אפילו שולחן משלהם.

"60 דקות" על מרווה קולינס

כאמור, מרווה קולינס היתה לאגדה מהלכת. עד אמצע שנות ה90 היא הפכה לדוברת מוכרת בכנסי חינוך, פרסמה מספר ספרים וזכתה בפרסים שונים על פועלה החינוכי. בשתי הזדמנויות שונות הוצע לה תפקיד שרת החינוך האמריקנית, אך מרווה העדיפה להמשיך וללמד. היא העבירה את השרביט לבתה סינתיה אשר ניהלה את בית הספר בוושינגטון עד שנסגר בשנת 2008, וכיום היא ממשיכה להרצות, להדריך מורים ולכתוב. אין ספק, כאשר מדובר על "מורה לחיים", מרווה קולינס היא בהחלט מופת ודוגמא.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
הגיע זמן חינוך

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
קובי שורצבורד

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ד"ר אביגיל עדין-סורקיס- החינוך הוא הדרך; האדם הוא המטרה. א.ד. גורדון

# data[].attributes.attachment_link.title
ביקשו ממנה להיות שרת החינוך, אך היא המשיכה ללמד | הגיע זמן חינוך

# data[].attributes.attachment_link.description
לרבים מאיתנו יש דמות נערצת אי שם בעברינו, כזאת שהשפיעה עלינו עמוקות והותירה בנו רושם, ולעיתים אפילו שינתה את מהלך חיינו. לא מעט מהדמויות הללו הן מורות ומורים, אשר הצליחו לגרום לנו להתאהב במקצוע מסוים, לחשוב אחרת, ובעיקר להאמין ביכולותינו. כזאת היא מרווה קולינס, מורה אפרו-אמריקנית שהיתה לאגדה מהלכת, ועל כל העוסקים בחינוך להכיר את סיפורה.

# data[].attributes.headline
רובין פוד- מיזם אוכל חברתי בר קיימא

# data[].attributes.subject
רובין פוד- מיזם אוכל חברתי בר קיימא

# data[].attributes.body
יש להם מסעדת "שלם כפי יכולתך" בשוק בחיפה ואפשר להיפגש איתם

# data[].attributes.attachment_link.title
Activism Needs Introverts | Sarah Corbett | TEDxYouth@Bath

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
חוויות מצולמות - יצירת סרטי סיפורי חיים

# data[].attributes.attachment_link.title
שישים שניות על המילה - אחריות

# data[].attributes.attachment_link.title
Kiran Sethi: קיראן ביר סתי מלמדת ילדים לקחת אחריות

# data[].attributes.attachment_link.description
קיראן ביר סתי מציגה את ריברסייד - בית הספר המהפכני שהקימה בהודו, בו ילדים לומדים את השיעור החשוב ביותר בחיים: "אני יכול". ראו כיצד תלמידיה לוקחים עניינים מקומיים לידיהם, מובילים צעירים אחרים, ואף מקנים להוריהם השכלה.

# data[].attributes.headline
מבט- מודעות בחברה רב תרבותית. 

# data[].attributes.subject
מבט- מודעות בחברה רב תרבותית. 

# data[].attributes.attachment_link.title
מבט - מודעות בחברה רב תרבותית

# data[].attributes.attachment_link.description
עמותת מבט מפתחת ומפעילה תוכניות למידה התנסותיות לסטודנטים מרקע תרבותי מגוון. ברצף של מפגשים מתרחש תהליך אישי וקבוצתי משמעותי הכולל בניית אמון, למידה משותפת של הזהות העצמית ושל האחר ופעילות חברתית- התנדבותית משותפת. זאת כדי לפתח מודעות, להשפיע על עמדות ולפתח מיומנויות של עבודה וחיים בסביבה רב- תרבותית.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
קיבלתי אי-מייל מאור, העורכת של "הגיע זמן חינוך"; תומר, מה אתה אומר? אולי תכתוב משהו על "לראות עולם", מורים יוזמים, שוויון הזדמנויות ותהליך למידה איכותי עם תלמידים? טוב, זאת אור, אז התשובה היא כמובן - ברור.

אז אני יושב ליד המקלדת ו...לא יוצא לי. איך לכל הרוחות ממחישים לכם כמעט שלוש שנים של מסע מרתק, של עליות וירידות, של שמחות ורגעים מאתגרים שגורמים לך לפגוש את עצמך באמת?

פשוט נתחיל בהתחלה.

היי, אני תומר, אני מחנך ומורה לאזרחות ולהיסטוריה בתיכון אורט רמת יוסף בבת ים, בוגר תוכנית חותם וכותב מידי פעם ב"הגיע זמן חינוך". עד לפני שלוש שנים לימדתי בקריות, שם קיבלתי את כיתת החינוך הראשונה שלי, כיתה ז'3.

ניסיתי לחשוב איך אני יכול "לחנך" אותם (לא בטוח שאני שלם עם המילה הזו) ואז הבנתי שהדרך היחידה היא להיות אמיתי. אני חושב שאני אדם סקרן, אז חשבתי שבא לי לסקרן אותם - ועל הדרך יקרו דברים נפלאים. רציתי להפגיש אותם עם אנשים ונשים מעוררי השראה, כל מיני אנשים שזכיתי להכיר בחיי, כאלו שעוסקים בדברים ממש שווים ובכלל - הם אנשים מרתקים.

אבל לימדתי בקריות, שזה - בישראל, חצי סיכה על מפת העולם - נחשב רחוק מהמרכז, וחברים תותחים שלי שירצו לבוא יצטרכו לוותר על יום עבודה. זה כסף, אישורים ושינויי מערכת. אז התקשרתי לחברי הטוב, רועי קייס, הכתב לענייני ערבים של Ynet והזמנתי אותו למפגש Skype. אני אדבר עם הילדודס, נעלה אותך לשיחה ואתה תספר על תחום העיסוק שלך. עשינו את זה, והכיתה הייתה בהלם, ואז החל מבול שאלות. הבנו שיש כאן פוטנציאל. את רועי אירחתי בעוד 3 כיתות, והוספתי חברים נוספים. אחרי חודש בערך הבנתי לעומק את המשמעות בעידן שלנו - למרחק אין משמעות.

אז התחלתי לארח אנשים מכל קצוות הגלובוס - את רן, חברי הטוב שחי בבייג'ין באותה תקופה, ואנימטור ישראלי מהוליווד שדיבר איתם על הגשמת חלומות. חצי שנה, 35 מפגשי ועידה שבהם למדתי מה עובד יותר ומה פחות, וגיבשתי שיטה פדגוגית סדורה לקיום אפקטיבי של שיעורי וידאו. במרכז השיטה עומדת האינטימיות בין המומחה לכיתה, והיכולת של התלמידים שלי, שלנו, לשאול שאלות ולקחת חלק פעיל בשיחה. השיא הגיע בשיעור חד פעמי על תקשורת במדינה דמוקרטית, עם לא אחרת מאשר אילנה דיין. בר, אחד התלמידים שלי, החל לשאול אותה אם לדעתה הסיקור שלה היה הוגן בפרשת סרן ר'. חברים, הוא היה אז בן 14 וחצי בקושי...

ואז עצרתי רגע לחשוב לעומק - איזה נהדר זה יהיה אם את קבוצת המומחים הזו שגיבשתי סביב הכיתות שלי, נוכל להנגיש לכל הכיתות בישראל; שתלמידות ותלמידים מקרית שמונה, מצפה רמון, קטורה, ג'סר א-זרקא, אילת, תל אביב, חריש, חורפיש, נתניה, הרצליה ועוד - יוכלו לשוחח עם אנשים שחיים את התחומים שאותם הם לומדים בכיתה.

וכי מה הבעיה? יש מקרן בכיתה? יש אינטרנט? יש סקייפ או Google Hangout? אז מה צריך בעצם?

מורות ומורים מובילים שרוצים לקדם למידה אחרת בכיתה? יש.

מומחיות ומומחים מתחומים שונים שמוכנים להשקיע חצי שעה בחודש לחינוך? יש.

שיטה פדגוגית שמנחה מורים כיצד ליצור את החיבור האפקטיבי ביותר בינם לבין אותם מומחים? יש.

במשך כל התקופה נועצתי באנשים טובים מאוד בדרך, מתוכנית העמיתים של MindCET, מאורט, "ערי חינוך", חותם, חברות וחברים ופשוט אנשים שווה היה להקשיב להם.

וכך, בתחילת הדרך עבדתי עם עצמי. בשנה שלאחר מכן כבר התקיימו פעילויות "לראות עולם" ב-19 בתי ספר. זה היה ראשוני מאוד ומהוסס, אבל הרעיון החל להתפשט. בשנה הבאה אחריה הצטרפו עוד 27 בתי ספר. כיום אנחנו מתחילים את השנה עם פניות ממורים בכמעט 60 בתי ספר, עם כ-100 מומחיות ומומחים, אנשי חינוך וכאלו שאינם, אך בכל זאת ממש שווה לארח בכיתה. מגוון האפשרויות רחב, שכן כל מומחה מחזיק עולמות תוכן עשירים, שיכולים להתאים לתחומי דעת שונים. צריך רק לדעת לייצר את החיבורים היצירתיים הנכונים. זאת המומחיות שלנו.

בעידן שלנו - למרחק אין משמעות

אחת המורות, שחוויית הההוראה שלה בכיתה השתנתה לחלוטין בעקבות הקפיצה למים, הצטרפה אליי ומאז אנחנו מובילים את המיזם ביחד. תודה לך אילת סגל.

איך זה עובד? המורים פונים אלינו, לרוב דרך עמוד הפייסבוק שלנו, ממש כאן. הם מתרשמים שם מהעשייה ויכולים גם לצפות ברשימת המומחים שלנו. אם הם מוצאים מישהו מעניין, וגם אם הם מתקשים למצוא בדיוק את המומחה המתאים אבל רוצים להשתתף במיזם, הם נרשמים בטופס ההרשמה בראש העמוד ואנו יוצרים איתם קשר. בשלב הבא אנו חושבים ביחד על מומחה מתאים, על פעילות מתאימה ומנחים את המורה כיצד להוביל בעצמה/ו את המשך הדרך.

והמשובים - נו, בבקשה: המשובים שלנו מלמדים על כך שמרבית המורים שהובילו את הפעילות, כמו גם התלמידים שהשתתפו בהן היו מרוצים מאוד (כ-85%) והיו מעוניינים לקיים מפגשים נוספים כאלו בכיתה. אבל מבחינתי, ההצלחה הגדולה אינה מסתתרת דווקא במספרים, אלא בסיפורים: המורה שירי ממצפה רמון שראתה "אורות" אחרי השיעור, מאיסה מדלית אלכרמל שגרמה לעדי אלטשולר להזיל דמעה, אילת ממודיעין שמספרת איך אחד התלמידים הקשים שלה קרא בקול עד כמה הוא אוהב את מיכאל שורפ - יזם חינוכי שהתארח בכיתתה; התלמידים שסיפרו כי הם מרגישים חלק מסיפור ההצלחה של SpaceIL בעקבות מפגש וידאו מוצלח עם נועה קטנוב מהעמותה.

אבל הכי הכי, מרגשת אותי העובדה שלצד 10 מורות ומורים מובילים, יש לי גם מובילה שהיא תלמידה - גל, אחת מתלמידי כיתת החינוך שלי אז ב-ז'3, עברה לבית ספר חדש והפכה לאשת הקשר של "לראות עולם" שם.

כרגע האתגר המרכזי שלנו, של אילת ושלי, הוא לבנות את הממשק שיאפשר לנו להמשיך לנהל בצורה האיכותית ביותר את המיזם. זה אתגר לשני אנשים שפשוט נהנים ללמד ועושים זאת במקביל, אבל אנחנו מקבלים זאת בברכה. זה שווה את זה, בעיקר אם תעצרו לחשוב על מה שיכול לקרות פה עוד ממש לא הרבה זמן:

חשבו על מצב שבו נוצרת קהילה רשתית המחברת בין אלפי מומחים בתחומם שאוהבים חינוך, לבין מורות ומורים מובילים מאלפי בתי ספר; חשבו על כך שעשרות ומאות אלפי תלמידים יהנו מנגישות לכל הטוב שיש לחברה הישראלית להציע; על שיעורים המתקיימים בשיטה פדגוגית שפותחה על ידי מורים, למען מורים - ולכן היא איכותית ואפקטיבית כל כך; על שימוש בטכנולוגיה בצורה מאוזנת, שעושה את המיטב כדי להביא את הטוב שבאנשים, ולא יוצרת ריחוק.

טוב, הפוסט הזה מתארך קצת, אז בואו נעשה את זה ככה:

1. אם את/ה מורה שרוצה ללמד עם מי שחי את החומר שאת/ה מלמד/ת בכיתה ורוצה לעורר השראה בתלמידים

2. אם את/ה מומחית או מומחה שמוכן/ה לתרום חצי שעה בחודש לחינוך, לשוחח עם תלמידים ולענות לשאלות שלהם

3. אם את/ה אוהב/ת את הרעיון ורוצה לעזור לנו, אם יש לך רעיון כיצד להרחיב את מעגלי ההשפעה וההשראה שלנו, או רעיון כיצד ניתן לקחת את המיזם קדימה

אתם מוזמנים להיכנס לעמוד הפייסבוק שלנו, למלא את טופס ההרשמה שלנו, או פשוט להשאיר לנו הודעה דרך העמוד או בכתובת lirotolam@gmail.com. אנחנו כבר ניקח את זה משם.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
קובי שורצבורד

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
חגית כהן אליהו

# data[].attributes.attachment_link.title
מיזם לראות עולם - כיצד הופכים את הכיתה לאולפן חדשות חינוכי? | הגיע זמן חינוך

# data[].attributes.attachment_link.description
קיבלתי אי-מייל מאור, העורכת של "הגיע זמן חינוך"; תומר, מה אתה אומר? אולי תכתוב משהו על "לראות עולם", מורים יוזמים, שוויון הזדמנויות ותהליך למידה איכותי עם תלמידים? טוב, זאת אור, אז התשובה היא כמובן - ברור. אז אני יושב ליד המקלדת ו...לא יוצא לי.

# data[].attributes.headline
חוסן נפשי אצל ילדים<

# data[].attributes.body
חוסן נפשי אצל ילדים

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
טיפול רגשי לילדים, טיפול דיאדי, פסיכותרפיה למבוגרים - מאיה שפילמן

# data[].attributes.attachment_link.title
חוסן נפשי אצל ילדים

# data[].attributes.attachment_link.description
הורים רבים פונים אליי בנקודת משבר. הם מודאגים, הם חרדים, הם כואבים. מספרים בדמעות על מצבים לא פשוטים, שואלים את עצמם איך כדאי לנהוג? איזה כלים אני יכול לתת לילד שלי להתמודד לבד, להתגבר כשקשה? איך הוא יסתדר כשאני לא בסביבה? במאמר זה אתייחס ליכולת הנפשית המאפשרת התמודדות עם נסיבות חיים משתנות: חוסן נפשי אצל ילדים.

# data[].attributes.headline
חוסן רגשי אצל ילדים<

# data[].attributes.body
חוסן רגשי אצל ילדים

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
חוסן רגשי אצל ילדים

העליבו את הילד שלכם, והוא נפגע. החברה לא רוצה לשחק עם הבת שלכם, ולכם נשבר הלב. איך ילדים "בונים" חסינות נפשית, וכיצד אנחנו - כהורים - יכולים לעזור להם בתהליך המסובך הזה?
בדרך כלל אתה מתחיל לחשוב על זה כשאתה הופך להורה.
אתה מגיע לאסוף את הילד שלך מהגן או מבית הספר ורואה אותו עומד בצד ובוכה ואת החברים משחקים בלעדיו. מתחשק לך לבכות. מתחשק לך להרביץ לכל ה"חברים" שלו. מתחשק לך לעטוף את הילד שלך הרחק מהעולם החיצון.
ובעיקר מתחשק לך לדעת האם תוכל לחסן אותו מפגיעות ועלבונות, לדאוג שהקשיים יעברו עליו בקלות יחסית, שידע להתמודד בצורה הטובה ביותר. אנחנו הרי יודעים שהחיים הם לא פיקניק ועוד מחכים לו, כמו לכל אחד, לא מעט קשיים.
הרבה פעמים אנחנו כהורים חושבים: האם הכנתי את הילד שלי לחיים? האם נתתי לו כלים להתמודד לבדו, גם כשלא אהיה לצידו לעזור, לרכך ולפתור את הבעיות?

הרגע הקשה ביותר כהורה, עבורי, היה כשהילד היה גדול מכדי שאוכל להתערב ולסדר עבורו דברים.
כל אחד נפגע, כל אחד נופל לעיתים. השאלה היא האם אנו אוספים את עצמנו, לומדים משהו וממשיכים הלאה עם פגיעה מעטה ככל האפשר, כמה זמן זה לוקח לנו, ואיזה מחיר נפשי אנחנו משלמים.
איך "מגדלים" חוסן רגשי?
כיצד נוצרת היכולת ללמוד מהנפילות שלנו, ולהתגבר. האם אפשר ללמד אותה?
יכולת נפלאה זו נקראת חוסן רגשי או עמידות רגשית - resilience - בלע"ז, והיא מונח חדש יחסית בתחום הפסיכולוגיה.
חוסן רגשי מוגדר כיכולת להסתגל בצורה טובה ללחץ, קשיים, טראומות או ארועים בלתי צפויים. באופן כללי, ניתן לפרשו כך שאדם נשאר יציב וממשיך לקיים רמות בריאות של תפקוד נפשי תקין גם במצבים קשים.
זה לא אומר שלא נחווה צער, עלבון או קושי. זה לא אומר שלא נהיה רגישים לדברים שקורים לנו או סביבנו; אבל זה כן אומר שתהיה לנו יכולת להתאושש ולהמשיך הלאה.

גם החוקרים בתחום האינטיליגנציה הרגשית שאלו את עצמם את אותן שאלות שאנחנו שואלים את עצמינו לגבי ילדינו הפרטיים. מה מבדיל בין החסונים רגשית יותר ופחות? ואיך מפתחים את זה?
מרבית המחקרים בתחום נערכו בקרב ילדים ובני נוער במצבי סיכון - משפחות לא מתפקדות, עוני, אלכוהול, סמים ואלימות. המחקרים בדקו את יכולתם של הילדים להתגבר על נסיבות חייהם ולקיים חיים נורמלים לאחריהן. הסתבר באופן גורף ובמחקרים שונים, מכל קצות הגלובוס, כי כשליש מהילדים התגבר על טראומות העבר והצליח להשתקם. ההפתעה מהעובדה שיכולת כזאת קיימת, היתה כה גדולה בקרב החוקרים, עד שכשחקרו ילדים לאמהות דכאוניות ומצאו שחלקם מתפקדים, הם חשבו שדרך בנית המחקר שלהם מוטעית. הם לא יכלו להאמין שיש מי שיכול להתגבר, ולהיות עמיד לתנאים סביבתיים קשים. היום מסתכלים על מודלים עמידים שכאלה כדוגמאות להצלחה ובודקים מה התכונות והכוחות שאפשרו לילדים אלה להתגבר.
אחד המחקרים המפורסמים והחשובים, נערך על ידי חוקרת בשם וורנר שליוותה 500 ילדים למשפחות עניות שעבדו במטעי הסוכר בהוואי. רבים מהם אף איבדו את עבודתם. הסתבר כי שני שלישים מהילדים שקעו בעולם העוני והאבטלה ופנו לחיי פשע והתמכרויות, ואילו שליש מהם התרוממו מעל נסיבות חייהם, התקדמו והצליחו.

התבוננות שונה בתוצאות המחקר מציגה מסקנה שונה במקצת - שני שליש מהילדים לא הצליחו להתרומם מעל לנסיבות חייהם. אם ניתן יהיה להבין את המנגנונים פועלים על החסונים מביניהם, ניתן יהיה לעזור לרבים יותר.

זהו הקו של הפסיכולוגיה החיובית, שהיא הכיוון החדש בפסיכולוגיה העכשווית - במקום לעסוק בפתולוגיות היא עוסקת במודלים מתפקדים היטב ומהם גוזרת דרכים ללמד התנהגות אפקטיבית.
אבל אנחנו לא חיים במטעי הסוכר...
רובנו לא חווה סיטואציות כה קשות כמו אלה שבדקו החוקרים. אבל הנושא חשוב, רלוונטי ונכון לגבי כל אחד מאיתנו. גם בחיים נורמטיבים ורגילים לגמרי יש קשיים ותסכולים; לא כל דבר הולך כמו שאנחנו רוצים, וקשה מזה - לא כמו שהילדים שלנו רוצים . ולפעמים אנחנו מקור התסכולים...

ישנם כמה דברים שחשוב לדעת על החוסן הנפשי:
חוסן נפשי כתהליך - אין פתרונות קסם שיהפכו את הילד לעמיד ואין גם "סופר ילדים" שעמידים בפני הכל. יש אפילו סכנה במחשבה שניתן "לייצר" ילד עמיד לחלוטין או שיש ילדים כאלה (ילדים של אחרים). הדבר יכול ליצור ציפיות מוגזמות מהילד, תחושת תסכול והעברת האחריות אליו - "אם לא התגברת, אתה אשם".
התחסנות והעלאת העמידות היא תהליך, תהליך איטי והדרגתי.

באיזה גיל מתחילים? - כמו הרבה יכולות אחרות, עדיף לפתח יכולות התמודדות אצל ילדים מגיל צעיר ככל האפשר, ורצוי שלפני גיל 10. עם זאת, גם אם לא עשיתם זאת, לא אחרתם את המועד. ניתן לפתח חסינות נפשית בכל גיל, אולם התהליך עשוי להיות ארוך וקשה יותר, כי צריך לשרש התנהגויות ותפיסות קודמות.
מרכיבי החוסן הנפשי
התכונות המרכזיות המאפיינות אנשים עמידים ומתוך כך, אלו שחשוב לפתח אצל ילדים כדי שיהיו עמידים, הן: יכולת להעזר באחרים. מסתבר כי העמידים יודעים לדבר עם אחרים על מאורעות חייהם, לבקש עזרה ולגייס אנשים לטובתם (מפתיע, לא? השורדים תמיד מצטיירים כקשוחים וסוליסטים, מן "רוכבים בודדים" כאלה)
ראיה חיובית:

ראית הדברים הרעים בחיים כחולפים
הצבת מטרות ותכנון לעתיד: עצם קיומן של מטרות בחיים עוזר להתמודד עם תקופות קשות, יש למה לצפות ולשאוף בעתיד.
אמונה בעצמך וביכולותיך: תחושת הערך עוזרת להתמודד. אם אי אפשר לשנות את ההווה אפשר לפחות ללמוד ולצמוח, ולהאמין שבהמשך תבנה לעצמך עתיד טוב יותר - כי אתה מאמין בעצמך וביכולותיך
מודעות עצמית : היא החשובה ביותר, ופירושה להכיר ביכולותיך אלה, לזהות אותן ולהשתמש בהן.
אז איך נחזק את החסינות הנפשית של ילדינו?
כפי שניתן לראות, החסינות הנפשית בנויה למעשה על יכולות האינטיליגנציה הרגשית: יכולת להעזר באחר היא מיומנות יחסים בין אישיים, יכולת ראיה חיובית היא אופטימיות, אמונה בעצמך היא הערכה וקבלה עצמית, והכרה וזיהוי העצמי הן למעשה מודעות עצמית.

לכן, הדבר הראשון שההורים יכולים לעשות עבור ילדם הוא לפתח מודעות עצמית ותובנה פנימית בילד. יש לפתח אצלו מודעות לרגשותיו, מחשבותיו, התנהגותו. כדאי ללמד אותו ללמוד מנסיונות, לגלות דברים חדשים על עצמו. מה הדברים שקשים לו, שמלחיצים או מצערים אותו. לראות מה פעל כשהוא עשה, איך לעשות יותר מאותו דבר. מה לעשות פחות.

עליהם לפתח אצל הילד הערכה עצמית. להיות גאה בעצמו, לסמוך על עצמו שהוא יצליח, לחזק אותו. הערכה עצמית מבוססת על יכולותיו וגם על קבלת חולשותיו.
וזה בסדר גמור לא להצטיין בכל דבר!

חשוב ללמד את הילד להיות אופטימי, להאמין שיהיה בסוף טוב, שגם אם קשה עכשיו, נתגבר ועוד דברים טובים ורבים מצפים לנו. ללמד אותם ללכת הלאה, לא לעסוק במה שקרה יותר מדי, ולא "לחפור". להבין, ללמוד ממה שקרה וללכת הלאה. למצא את הדברים הטובים בכל יום, את הסימנים להשתנות חיובית בתקופות הקשות.

כדאי לחזק את היכולות החברתיות של הילד, ללמד אותו ליצור קשרים חיוביים והדדים עם בני משפחה וחברים (כבר אמרנו כמה קשרים חברתיים וקבלת עזרה חשובים לבנית חוסן?). אם הוא ביישן או קשה לו, לעזור לו בצורה הדרגתית לבנות קשרים, לחשוף אותו לאנשים ויחסים (ולא להתעצל כי אנחנו חוזרים מאוחר מהעבודה וחברים עושים בגן...).

למצוא ביחד איתו הזדמנויות למעורבות חברתית, לעזרה לאחר, גם בגיל צעיר. אין כמו עזרה לאחר לפתח תחושת שייכות, יכולת והדדיות - אני עוזר וגם יכול להיות נעזר.

יכולות נוספות שחשוב לפתח אצל הילד בדרך לבנית עמידות הן הומור, גמישות יצירתיות ומוסריות.

חשוב להאיר את תפקידו בסיטואציות השונות באור שונה מזה שהוא תופס: לשנות את הפרדיגמות. בהמשך הוא ילמד לעשות זאת בעצמו. למשל, להראות לילד שלא אוהב משחקי כדור ולכן נשאר בצד, שאכן נדרש אומץ להחליט לא לשחק, למרות שזה מה שכולם עושים וזה נחשב פופולרי יותר (זה לא סותר את האופציה לנסות לתת לו הזדמנות מוגנת לפתח את יכולותיו המוטוריות או לבדוק את המקורות לחוסר בטחונו בתחום). קוראים לטכניקה הזאת "גאוות השורדים". הדבר גם יחלחל לבנית ההערכה והקבלה עצמית שלו - הקבלה שאף אחד לא מושלם, שלכל אחד תכונות חזקות יותר ופחות ושזה לגמרי בסדר.
ארגון החוזקות ובניית החוסן הרגשי
אדית גוטנברג מ"הפרוייקט הבנלאומי לעמידות", מציינת 3 קטגוריות מרכזיות לארגון אותן חוזקות שתורמות לחוסן הרגשי:
I have - יש לי- יש לי יחסים טובים ובריאים, חוקים וגבולות בבית ששומרים ומגינים עלי, מודלים חינוכיים ללמוד מהם
I am- אני - אדם בעל חלומות, תקוות ואמונות, אדם אכפתי וגאה בעצמו.
I can - אני יכול - לתקשר, לפתור בעיות, לווסת את עצמי

ומה עושים עם הקטגוריות האלה? מגבירים את המודעות אליהן, כדי שכל ילד יזכור מה יש לו ובו, ומפתחים אותן כך שיתרמו להעלאת העמידות אצל הילד. מעניין ללמוד, אגב, שבנים שואבים יותר כוח מ"אני יכול" ובנות מ-"אני".

בספרו החדש, מספר החוקר גולמן על 3 נערים שיוצאים לשחק כדורגל. שניים אתלטים והשלישי שמנמן ולא ספורטיבי. שני הנערים מתחילים "לרדת" על הנער:" מה, אחד כמוך הולך לשחק כדורגל? אתה בכלל לא שווה". הנער מביט בהם במבט שקט ואומר: "זה נכון, אני אכן גרוע בכדורגל. ניסיתי הרבה פעמים ללמוד ואני לא מצליח. לעומת זאת אני טוב בציור. אני יכול לצייר כל דבר".
הנערים השתתקו ואחד אמר: "לא, אל תרד על עצמך, אולי אתה לא כזה גרוע. בכל מקרה אני יכול ללמד אותך כמה טריקים". הנער מודע ליכולותיו, מקבל ומעריך את עצמו על חוזקותיו וחולשותיו ובסך הכל אופטימי לגבי עצמו.
במציאות של ימינו זה אולי נשמע קצת אוטופי, אבל אפשר ללמוד מזה על קבלה עצמית, ואולי גם ללמד את ילדינו.
ההורה כמודל
ילדים, ככל האנשים, נולדים עם רמות התחלתיות שונות של חוסן. כל אחד ידע להגיד כבר בגיל צעיר האם ילדו הוא מהחסונים או מהרגישים יותר. אבל לכל אדם יש את היכולת לעמידות. צריך רק להוציא את היכולת הזו לאור ולתמוך בה.
ועל דוגמה אישית כבר דיברנו? ילדים לומדים בעיקר ממודלים. אז תשתמשו במודעות העצמית ותבדקו - איזה מודל אתם מהווים? איך אתם מתנהגים כשמשהו קורה לא כמו שציפיתם או רציתם? עד כמה מהיכולות האלה אתם מפגינים? האם אתם צריכים להתחיל לטפל בעצמכם בדרך אל הילד?
ושוב חשוב להזכיר: זה תהליך ולא זבנג וגמרנו ולכל אחד קצב משלו וסגנון משלו.

עלינו כמבוגרים להסתכל קדימה ופחות על עברינו והדברים שעשו הורינו, לבדוק את עצמינו וכיצד אנחנו מתמודדים ומה אנחנו רוצים להעביר לילדינו. ההסתכלות היא להמשך ויש בידינו את היכולת לתרום לפיתוח החוסן של ילדינו.

המאמר נכתב ע"י: ניבה דולב והועתק מאתר הלול, הורות בגובה העיניים

# data[].attributes.attachment_link.title
חוסן רגשי אצל ילדים - משחקים שבלב

# data[].attributes.attachment_link.description
העליבו את הילד שלכם, והוא נפגע. החברה לא רוצה לשחק עם הבת שלכם, ולכם נשבר הלב. איך ילדים "בונים" חסינות נפשית, וכיצד אנחנו - כהורים - יכולים לעזור להם בתהליך המסובך הזה? בדרך כלל אתה מתחיל לחשוב על זה כשאתה הופך להורה.

# data[].attributes.headline
 קידום החוסן הנפשי ב

# data[].attributes.body
קידום החוסן הנפשי בעבודה חינוכית-טיפולית עם נוער בסיכון

# data[].attributes.body
לאחר התבוננות בצורך " מתן מענה רגשי במטרה לייצר בוגר בעל עמוד שדרה ועוגנים איתנים לחיות בחברה כאזרח מכבד ומכובד ,בעל חזון ואמונה ומחויבות לעצמו ולחברה. צריך שתהיה לו קודם כול תשוקה במובן הרחב, תשוקה לחיים, תשוקה להישגיות, תשוקה להצלחה ותשוקה להשפיע על מאפייני הקהילה. הרצון לשנות מונע מתשוקה ועל כן רצ"ב קישור להתעמקות המונח תשוקה
http://yeda.eip.co.il/?key=51373681&ftag=%D7%AA%D7%A9%D7%95%D7%A7%D7%94+%D7%9C%D7%97%D7%99%D7%99%D7%9D

# data[].attributes.headline
תשוקה לחיים זה תשוקה לעשות את מה שאתה הכי אוהב לעשות, תשוקה לחיים זה לתת שירות מתוך אהבה אמיתית לזולת, תשוקה לחיים זה נתינה, תשוקה לחיים זה לתת מחמאות לחבר או מכר, תשוקה לחיים זה תשוקה להראות לעולם את הכישרון שלך. תשוקה לחיים זה שהעולם סביבך אומר לך שאתה הצלחה. תשוקה לחיים זה לראות את המוסיקה ולשמוע את החיוך של זה שמולך.

# data[].attributes.subject
תשוקה לחיים זה תשוקה לעשות את מה שאתה הכי אוהב לעשות, תשוקה לחיים זה לתת שירות מתוך אהבה אמיתית לזולת, תשוקה לחיים זה נתינה, תשוקה לחיים זה לתת מחמאות לחבר או מכר, תשוקה לחיים זה תשוקה להראות לעולם את הכישרון שלך. תשוקה לחיים זה שהעולם סביבך אומר לך שאתה הצלחה. תשוקה לחיים זה לראות את המוסיקה ולשמוע את החיוך של זה שמולך.

# data[].attributes.headline
אקטיביזם חברתי.... מאמר מעניין מאוד 

# data[].attributes.subject
אקטיביזם חברתי.... מאמר מעניין מאוד 

# data[].attributes.headline
חיבור האדם לטבע ולסביבה לשם הגברת תחושת השייכות. 

# data[].attributes.subject
חיבור האדם לטבע ולסביבה לשם הגברת תחושת השייכות. 

# data[].attributes.body
למידה חוץ בית ספרית בטבע שיוצרת חיבור בין התלמיד לסביבתו

# data[].attributes.headline
יזמית בת 10 שהובילה שינוי עולמי

# data[].attributes.subject
יזמית בת 10 שהובילה שינוי עולמי

# data[].attributes.headline
חיבור האדם לטבע ולסביבה הקרובה

# data[].attributes.subject
חיבור האדם לטבע ולסביבה הקרובה

# data[].attributes.headline
ראיון עם אחמד עבאס קפטן הפועל דיר חנא. שחקן כדורגל. 

# data[].attributes.subject
ראיון עם אחמד עבאס קפטן הפועל דיר חנא. שחקן כדורגל. 

# data[].attributes.body
הקהילה נכנסת לביה"ס שוברים מחיצות ומספרים על הצלחות

# data[].attributes.headline
יום בחיי תלמיד

# data[].attributes.subject
יום בחיי תלמיד

# data[].attributes.body
12.2 יום שלישי המורה שריף תלמיד לכל דבר בכיתה ה'.

# data[].attributes.headline
בית ספר הולך

# data[].attributes.subject
בית ספר הולך

# data[].attributes.body
מתאספים בבוקר במרכז הכפר תלמידים וחלק מהמורים ומגיעים לביה"ס ברגל. לומדים על תרבות ההליכה בכביש. לא מפריעים... לא צועקים ולא הולכים באמצע הכביש וגם כן מגיעים רעננים.

# data[].attributes.headline
מטפלים בחממה הבית ספרית ויוצרים חיבור בין התלמיד לסביבתו הקרובה מאוד

# data[].attributes.subject
מטפלים בחממה הבית ספרית ויוצרים חיבור בין התלמיד לסביבתו הקרובה מאוד

# data[].attributes.body
מתוך אמונה

# data[].attributes.headline
אני ילד חונך

# data[].attributes.subject
אני ילד חונך