# data[].attributes.headline
הקטנה- חוש טעם
היונים העפ

# data[].attributes.body
הקטנה- חוש טעם
היונים העפים- חוש ראייה

3. הניגודים בשיר הם:
קו העוני וקיום הלחם. 

# data[].attributes.body
1. הצבעים המובאים בשיר הם
צבעי אפור זולים-מסמל את העוני
שחור-מסמל עצב ובדידות
אדום-מסמל חיים

2. החושים המובאים בשיר הם
חוש השמיעה-"צלילי הפעמון", "מגפי הגומי באדמה הבוצית"
חוש הטעם-"הזיתים בצלחת הקטנה"
חוש ראייה-"עפו יונים במנטס"

3. הניגודים בשיר הם קו העוני כנגד קו האופק

4. למעלה: קו האופק
באמצע: הלחם והזיתים
למטה: העוני

# data[].attributes.headline
לאה קלאידה משימה אישית.

# data[].attributes.subject
לאה קלאידה משימה אישית.

# data[].attributes.body
1.הצבעים שהמשורר מזכיר הם "צבעים זולים" ולדעתי הם מסמלים
שחור- עצב.
אפור- חוסר ודאות.
ואז את הצבעים המסמלים דרים אחרים
אדום- כוח, חיים, שימחה.
לבן- שוולה ושלום בעולם שלהם.
2.החושים שבסרט הם-
חוש שמיעה- לדעתי זה מסמל את העובדה שהם ערניים למה שמתרחש אצלם ויודעים הכל.
חוש ראייה- הם רואים הכל כמו שזה נראה ולא עוצמים עיניים.
3. הניגודים בשיר הם מתחת לקו האופק והזיתים על הצלחת הקטנה על השולחן הגדול.
4. למעלה: אפשר למתוח קו
אמצע: באוויר עפו יונים
למטה: עוני

# data[].attributes.body
הצבעים המובאים בשיר הם:
צבעי אפור זולים- זה מסמל את העוני, כלומר צבעי איפור זולים הם לא איכותיים אז זה סוג של מסמל שהחיים שלהם לא טובים ושהם זולים.
שחור- לדעתי שחור מסמל תסכול, עצב, חושך ודברים רעים.
אדום- אדום מסמל צבע של אש, וחיים.

2.  החושים המופיעים בשיר הם:
צלילי פעמון- חוש שמיעה
המגפיים מגומי באדמה הבוצית- חוש שמיעה
הזיתים בצלחת הקטנה- חוש טעם
היונים העפים- חוש ראייה

3. הניגודים בשיר הם:
קו העוני וקיום הלחם.

4. למעלה- היונים : בָּאֲוִיר, עָפוּ יוֹנִים בִּמְטַס הַצְדָּעָה
באמצע- קו העוני : כְּאִלּוּ אֶפְשָׁר לִמְתֹחַ קַו וְלוֹמַר: מִתַּחְתָּיו הָעֹנִי.
למטה- השכונה : שְּׁכוּנָה שֶׁאָמְרוּ עָלֶיהָ מַעְבָּרָה.

# data[].attributes.body
1 הצבעים המובאים בשיר הם: צבעי איפור זולים אשר מסמלים עממיות ועוני

# data[].attributes.body
הצבעים בשיר הם צבעי איפור זולים
ומבע שחור האיפור הזול מסמל על דברים רגילים
הצבע האדום מסמל משהו מיוחד

# data[].attributes.body
1. הצבעים שהדובר מזכיר בשיר הם צבעי איפור זולים ההופכים לשחור המסמלים עצב,  דיכאון משהו זול.
צבע אדום המסמל את החיים במעברה. הצבע הלבן מסמל חופש ושחרור.
2. החושים המופיעים בשיר הם ראייה ושמיעה , חוש הטעם. מה שמסמל אותם זה: הזיתים בצלחת הקטנה: חוש הטעם.
באויר עפו יונים במטס הצדעה: חוש הראייה.
צלילי הפעמון: חוש השמיעה.
3. הניגודים המופיעים בשיר הם: "אפשר למתוח קו ולומר: מתחתיו העני" ו"הזיתים בצלחת הקטנה על מפת השולחן".
4. למעלה: היונים
באמצע: מגפי הגומי
למטה: האדמה הבוצית

# data[].attributes.headline
סשה קורצ'שקין

# data[].attributes.subject
סשה קורצ'שקין

# data[].attributes.body
1.הצבעים המוצאים בשיר הם "צבעי איפור זולים"
לדעתי הם מסמלים עוני ופשטות "צבעים זולים"
כמו כן צבע אדום .
הצבע מסמל ייחודיות , בחיים במעברה כנראה לא היו יותר מדיי צבעים בוהקים או בכלל.
2.החושים המופיעים בשיר הם שמיעה וראיה בעיקר
לדוגמא"לצלילי הפעמון"
3.מתחת לקו העוני ו- העובדה שיש לחם על השולחן(גם אם הוא לא משהו)
4.למעלה- הַלֶּחֶם שֶׁבְּצִבְעֵי אִפּוּר זוֹלִים
באמצע-צְלִילֵי הַפַּעֲמוֹן שֶׁבְּיַד מוֹכֵר הַנֵּפְט
למטה-שְּׁכוּנָה שֶׁאָמְרוּ עָלֶיהָ מַעְבָּרָה

# data[].attributes.headline
משימה אישית - ניב צפתי

# data[].attributes.subject
משימה אישית - ניב צפתי

# data[].attributes.body
1. הצבעים המובאים בשיר הם:
צבעי האיפור: מסמלים עממיות, ועוני.
שחור: מסמל תסכול, כעס וחושך.
אדום: מסמל את החיים אשר האנשים חיו במעברה.
לבן: מסמל שלום, תקווה ואחדות.
2. החושים הנמצאים בשיר הם:
הזיתים בצלחת קטנה: מסמל את חוש הטעם.
"באויר, עפו יונים במטס הצדעה" - מסמל את חוש הראייה.
"צלילי הפעמון": מסמל את חוש השמיעה.
"המגפיים מגומי באדמה הבוצית" - מסמל את חוש השמיעה.
3. הניגודים המופיעים בשיר הם:
מתחת לקו האופק, והזיתים בצלחת קטנה הנמצאים על מפת השולחן.
4. למעלה: צלילי הפעמון.
באמצע: קול הנחיתה של מגפי הגומי.
למטה: האדמה הבוצית.

# data[].attributes.body
1. ציינו מה הם הצבעים המובאים בשיר ומה הם מסמלים.
2. אתרו בשיר חושים ושערו מה הם מסמלים.
3.אתרו בשיר ניגודים
4. אתרו הדרגתיות בשיר.
למעלה________
באמצע______________
למטה______________

# data[].attributes.body
https://sway.office.com/K6oZgy

# data[].attributes.attachment_link.title
קו העוני: רשמים מהמעברה

# data[].attributes.headline
קו העוני / רוני סומק

# data[].attributes.body
קו העוני / רוני סומק

כְּאִלּוּ אֶפְשָׁר לִמְתֹחַ קַו וְלוֹמַר: מִתַּחְתָּיו הָעֹנִי.

הִנֵּה הַלֶּחֶם שֶׁבְּצִבְעֵי אִפּוּר זוֹלִים

נִהְיָה שָׁחֹר

וְהַזֵּיתִים בְּצַלַּחַת קְטַנָּה

עַל מַפַּת הַשֻּׁלְחָן.

בָּאֲוִיר, עָפוּ יוֹנִים בִּמְטַס הַצְדָּעָה

לִצְלִילֵי הַפַּעֲמוֹן שֶׁבְּיַד מוֹכֵר הַנֵּפְט בָּעֲגָלָה הָאֲדֻמָּה,

וְהָיָה גַּם קוֹל הַנְּחִיתָה שֶׁל מַגְּפֵי הַגּוּמִי בָּאֲדָמָה הַבֻּצִּית.

הָיִיתִי יֶלֶד, בַּבַּיִת שֶׁקָּרְאוּ לוֹ צְרִיף,

בַּשְּׁכוּנָה שֶׁאָמְרוּ עָלֶיהָ מַעְבָּרָה.

הַקַּו הַיָּחִיד שֶׁרָאִיתִי הָיָה קַו הָאֹפֶק וּמִתַּחְתָּיו הַכֹּל נִרְאָה

עֹנִי.

# data[].attributes.body
עדו דבח

# data[].attributes.headline
סתיו גרוסמן 

# data[].attributes.subject
סתיו גרוסמן 

# data[].attributes.headline
סשה קורצ׳שקין

# data[].attributes.subject
סשה קורצ׳שקין

# data[].attributes.headline
ניב צפתי ט'2

# data[].attributes.subject
ניב צפתי ט'2