# data[].attributes.headline
הפליטים היהודים מארצות ערב

# data[].attributes.subject
הפליטים היהודים מארצות ערב

# data[].attributes.body
בארצות ערב רבות פגעו ביהודים והם נאלצו לעזוב את בתיהם ולעלות לארץ ישראל

# data[].attributes.headline
בעיית הפליטים הערבים

# data[].attributes.subject
בעיית הפליטים הערבים

# data[].attributes.headline
סיום המלחמה והסכמי שביתת הנשק

# data[].attributes.subject
סיום המלחמה והסכמי שביתת הנשק

# data[].attributes.headline
שלב שני של מלחמת העצמאות 1948 15/5

# data[].attributes.subject
שלב שני של מלחמת העצמאות 1948 15/5

# data[].attributes.body
כל מדינות ערב פרצו למדינה שרק קמה (סלעים - סוריה, לבנון, עיראק, ירדן ומצרים)

# data[].attributes.headline
הכרזת המדינה על ידי דוד בן גוריון

# data[].attributes.subject
הכרזת המדינה על ידי דוד בן גוריון

# data[].attributes.body
ה באייר התשח

בן גוריון הכריז על המדינה מיד כשהבריטים יצאו מהארץ, שלא יישאר חלל ריק!!
יש לנו מדינה אחרי 2000 שנה!!!

# data[].attributes.headline
יום לפני הכרזת המדינהה- נפילת גוש עציון - מלכה נפלה!!

# data[].attributes.subject
יום לפני הכרזת המדינהה- נפילת גוש עציון - מלכה נפלה!!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
בית ספר שדה כפר עציון

# data[].attributes.attachment_link.title
מכתבים מהמלחמה טריילר חיזיון אור קולי חדש

# data[].attributes.headline
תוכנית החלוקה

# data[].attributes.subject
תוכנית החלוקה

# data[].attributes.headline
שיר קרב הראל

# data[].attributes.subject
שיר קרב הראל

# data[].attributes.attachment_link.title
שיר עד - קרב הראל - מילים: חיים חפר | לחן: גיבסון, קמפ, גורדון | ביצוע: שלישיית גשר הירקון, 1965

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
אבישג פרידמן

# data[].attributes.attachment_link.title
מלחמת העצמאות

# data[].attributes.headline
תוכנית ד מדביר אביטן

# data[].attributes.subject
תוכנית ד מדביר אביטן

# data[].attributes.body
ההגנה , תוכנית זו היה מעבר מאסטרטגיה הגנתית לאסטרטגיה התקפית, יצירת רצף טריטוריאלי יהודי בשטח שהוכר כמדינה היהודית על פי תוכנית החלוקה ויצירת מצב שיקל על כוחות ההגנה לבלום את פלישת צבאות ערב.
הייתה מיועדת להפעלה מיד לאחר עזיבת הבריטים, אך מכיוון שהבריטים עזבו את הארץ בהדרגתיות, התוכנית לא הופעלה כמקשה אחת

# data[].attributes.headline
שלב ראשון של מלחמת העצמאות

# data[].attributes.subject
שלב ראשון של מלחמת העצמאות

# data[].attributes.body
מלחמת אזרחים של הערבים המקומיים

# data[].attributes.headline
החלוקה של כט בנובמבר 1947

# data[].attributes.subject
החלוקה של כט בנובמבר 1947

# data[].attributes.body
תוכנית החלוקה של האום
מצביעים בעד להקים ליהודים מדינה

# data[].attributes.headline
הצבעה באום על חלוקת ארץ ישראל בן היהודים לערבים

# data[].attributes.subject
הצבעה באום על חלוקת ארץ ישראל בן היהודים לערבים

# data[].attributes.headline
אקסודוס - דוגמה לאוניית מעפילים

# data[].attributes.subject
אקסודוס - דוגמה לאוניית מעפילים

# data[].attributes.body
הגיעו באוניה רעועה, כמעט 5000 מעפילים דחוסים, כשהתקרבו לארץ הבריטים הגיעו אליהם עם 3 משחתות ענקיות - אוניות מלחמה
הבריטים נלחמים במעפילים, מורידים אותם בחיפה ומעלים אותם ל 3 אוניות גירוש .המעפילים מסרבים לרדת בצרפת וגוררים את האוניות לגרמניה!!

וועדה של האום היו בחיפה וראו את כל מה שהבריטים עשו ליהודים, והם המליצו לסיים את המנדט

# data[].attributes.headline
2 דרכים - מאבק רצוף מול מאבק צמוד

# data[].attributes.subject
2 דרכים - מאבק רצוף מול מאבק צמוד

# data[].attributes.body
מאבק צמוד - ההגנה
צמוד לתוכנית המדינית - התיישבות, הקמת יישובים והעפלה (נלחם בספר הלבן שמגביל עליה והתיישבות)

מאבק רצוף - אצל והלחי
רצוף - ממשיכים במאבק , פוגעים בבריטים, הורגים בריטים, שחרור מכלא עכו

# data[].attributes.headline
פירוק תנועת המרי - בשל השבת השחורה ופיצוץ המלון

# data[].attributes.subject
פירוק תנועת המרי - בשל השבת השחורה ופיצוץ המלון

# data[].attributes.headline
פיצוץ מלון המלך דוד

# data[].attributes.subject
פיצוץ מלון המלך דוד

# data[].attributes.body
האצ"ל מפוצצים את מלון המלך דוד, ששם ישבה הפקידות הבריטית, ונהרס כל האגף הדרומי, נהרגו הרבה חפים מפשע - כולל יהודים.

ביקורת קשה ביישוב - על רצח החפים מפשע.

בעקבות השבת השחורה ו פיצוץ מלון המלך דוד -
מתפרקת תנועת המרי העברי!!!

# data[].attributes.headline
יוני 1946 - השבת השחורה

# data[].attributes.subject
יוני 1946 - השבת השחורה

# data[].attributes.body
הבריטים אוסרים חברי הגנה, תופסים סליקים עם נשק, לוקחים מסמכים, פוגעים קשה מאוד ביהודים.
בקיבוץ יגור נתפס רב!! נאסרו חברים רבים!!

# data[].attributes.headline
קמה תנועת המרי העברי - 1945

# data[].attributes.subject
קמה תנועת המרי העברי - 1945

# data[].attributes.body
איחוד כל המחתרות
למה קמה תנועת המרי?
בגלל המדיניות של הבריטים שממשיכים את הספר הלבן אפילו שעזרנו להם במלחמה
בגלל המצב הקשה של ניצולי השואה והרצון להעלות אותם ארצה (אבל הבריטים לא מסכימים)

פעולות של תנועת המרי העברי:
ליל הרכבות, הגשרים, בריחת המעפילים מעתלית

# data[].attributes.headline
הצהרת בווין עם תום מלחמת העולם השניה

# data[].attributes.subject
הצהרת בווין עם תום מלחמת העולם השניה

# data[].attributes.body
בווין, שר המושבות הבריטי מתנגד לעליית יהודי אירופה לארץ ישראל!!

ואפילו שכל כך עזרנו להם!! הם ממשיכים במדיניות הספר הלבן!! מגבילים את עליית היהודים!!

# data[].attributes.headline
סיום מלחמת העולם השניה - 1945

# data[].attributes.subject
סיום מלחמת העולם השניה - 1945

# data[].attributes.headline
היישוב מסייע לבריטים במלחמה נגד הגרמנים

# data[].attributes.subject
היישוב מסייע לבריטים במלחמה נגד הגרמנים

# data[].attributes.headline
פרוץ מלחמת העולם השניה 1939

# data[].attributes.subject
פרוץ מלחמת העולם השניה 1939

# data[].attributes.body
"צריך להילחם בספר הלבן כאילו אין היטלר וצריך להילחם בהיטלר כאילו אין ספר לבן" היהודים עוזרים לבריטים - פלמח, בריגדה,
וגם מקימים יישובים, ומעלים מעפילים

# data[].attributes.body
הספר השחור/ספר המעל - הבריטים מעלו במנדט שניתן להם!!!
הגבלת עליית היהודים ל 75000 ב 5 שנים
קניית קרקעות ב 5 אחוז מהשטח

# data[].attributes.headline
בוועדת פיל יש חלוקה של כ 20 אחוז ליהודים

# data[].attributes.subject
בוועדת פיל יש חלוקה של כ 20 אחוז ליהודים

# data[].attributes.headline
וועדת פיל - וועדת חלוקה

# data[].attributes.subject
וועדת פיל - וועדת חלוקה

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ועדת פִּיל (ב אנגלית: Peel Commission) הייתה ועדת חקירה מלכותית שהוקמה באוגוסט 1936 על ידי ממשלת הממלכה המאוחדת במטרה לחקור את הסיבות ל מרד הערבי הגדול ב ארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי, ולהמליץ על צעדים לעתיד. יושב ראש הוועדה היה לורד ויליאם רוברט פיל, ה רוזן הראשון לבית פיל (1st Earl Peel). את הוועדה מינה ויליאם אורמסבי-גור, שר המושבות בממשלתו של נוויל צ'מברלין.

על ועדת פיל הוטל לבדוק את הנושאים הבאים:

ששת חברי הוועדה הגיעו לארץ ישראל ב- 11 בנובמבר 1936. חברי הוועדה הושבעו ב- 12 בנובמבר ב ארמון הנציב ב ירושלים. ישיבות הוועדה נערכו ב מלון פאלאס בירושלים, שהיה בבעלות המועצה המוסלמית העליונה ונחכר על ידי שלטונות המנדט. בפני הוועדה הופיעו נציגי שלטונות המנדט הבריטי, נציגי היהודים ונציגי הערבים. ראשונים העידו נציגי ממשלת המנדט, אחריהם העידו ראשי היישוב היהודי, חיים ויצמן, דוד בן-גוריון ומשה שרתוק (לימים משה שרת). זאב ז'בוטינסקי ש גלה באותה עת מארץ ישראל, מסר עדותו בפני חברי הוועדה בשובם ל לונדון. הנציגים הערבים הופיעו לפני הוועדה בימי שהותה האחרונים בארץ, לפני שובה לבריטניה. בראש הנציגים הערבים עמד ה מופתי אמין אל-חוסייני וכל יתר נציגיהם היו מאנשיו.

ועדת פיל לא ביקשה להתמקד בפרטי מאורעות הדמים, אלא ניסתה לגלות את שורשיהם וסיבותיהם העמוקות. מגמתה הייתה לפתור את הבעיה הארצישראלית בדרך יסודית ומשום כך ביקשה לשמוע את העדים הראשיים של כל צד ולהוציא לפי דבריהם את מסקנותיה. לראשונה הופיעו בפניה פקידי הממשלה הבריטית ואנשי השלטון המנדטורי. הערבים סירבו תחילה להופיע לפני הוועדה כמחאה על אי היענות הממשלה לדרישתם לאסור את ה עלייה היהודית לארץ ישראל. רק משהודיעה הוועדה המלכותית על מועד צאתה מן הארץ, התערבו מלכי ארצות ערב ושידלו את המנהיגים הערבים להופיע לפני הוועדה ולהרצות את טענותיהם.

חברי הוועדה עזבו את הארץ ב- 18 בינואר 1937.

באפריל 2014 פורסם כי נציגי ההגנה צותתו לדיוני הוועדה.

עדויות הצד היהודי

בראש הצד היהודי עמדו חיים ויצמן ו דוד בן-גוריון שהציגו את נימוקיהם להקמת מדינה יהודית בשטח ארץ ישראל באופן מיידי, והחלטה להמשיך זמנית את המנדט הבריטי. כמו כן, היהודים הביאו את הטיעונים על הזכויות ה היסטוריות של היהודים על ארץ ישראל, והציגו את נאמנותם לבריטים בכל אשר הלכו.

מתוך הכרת גורליות השעה והרגשת האחריות, שקדו מוסדות היישוב ו ההסתדרות הציונית על הכנת החומר הדרוש להציגו בעל פה ובכתב בפני חברי הוועדה. העמדות ה ציוניות לפני ועדת פיל התמקדו בארבעה נושאים מרכזיים:

ניתוח היחס בין השאלה היהודית בעולם לבין בעיית ארץ ישראל

תיאור הישגי היישוב, השפעתו על ארץ ישראל וסיכויי התפתחותו.

סיכום טענות היישוב היהודי כנגד השלטון המנדטורי.

תביעה למילוי תנאי המנדט ותביעה למדיניות בריטית של תמיכה פעילה במפעל היהודי בארץ ישראל.

עניינים אלה הוצגו בהתלהבות ובתוקף רב בעדויות של המנהיגים הציוניים. בבוקר ה-25 בנובמבר 1936 העיד חיים ויצמן, נשיא ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית, מטעם היישוב היהודי. ויצמן דיבר במשך שעתיים וחצי והגדיר את הבעיה היהודית במלים "חוסר מולדת":

הבעיה היהודית כפי שהיא עומדת היום לפנינו היא בעיה של עם חסר בית כיום, קרוב לשישה מיליון יהודים שבעיניהם העולם מתחלק למקומות שבהם אינם יכולים לחיות ומקומות שלתוכם אינם יכולים להיכנס, פחות מדי ידוע לעולם מה צפוי לשישה מיליונים אלה. אין איפוא פלא שהסיכוי לעלות לישראל נחשב באותם המקומות כפרס הגדול ביותר. מעולם לא ויתרנו על ארץ ישראל. אין אף מאה מאז חורבנה של ארץ ישראל כגוף פוליטי יהודי שיהודים לא ניסו לחזור אליה, גם לאחר שנהרסו היסודות החומריים של מלכות ישראל הוסיפו יהודים לשאת את ארץ ישראל בליבותיהם ובמוחותיהם בכל אשר הלכו".[דרוש מקור: לציטטה]

ויצמן אמר כי היהודים "הם מיעוט בכל מקום, ואין ולו גם מקום אחד שבו הם מהווים רוב". הוא הדגיש את זיקת היהודים לארץ ישראל: "מעולם לא שכחנו אותה; מעולם לא ויתרנו עליה". הוא סתר את הטענה ש הצהרת בלפור הייתה תרגיל פזיז בשעת מלחמה וטען כי מדובר בהתחייבות שיש לה שורשים עמוקים במורשת הבריטית, שמטרתה הסופית הקמת מדינה יהודית. בסוף עדותו הגיש למזכיר הוועדה, ג'ון מרטין, עותק של כתבי אחד העם. לימים כתב הלורד פיל, כי עדותו של ויצמן הייתה היחידה שהותירה רושם על חברי הוועדה. דוד בן-גוריון כתב כי עדותו של ויצמן הייתה "הביטוי העמוק והחודר ביותר למצוקת העם היהודי". למחרת עדותו, עמד ויצמן בחקירה צולבת שנמשכה שלוש שעות. פיל שאל אותו כיצד ניתן לקחת אחריות על הבאת אלפי יהודים לארץ ישראל מבלי להעניק להם הגנה נאותה. ויצמן השיב כי "היהודים 'המוגנים' בפולין יעדיפו לחיות בלתי מוגנים בארץ ישראל". תשובתו זו הביאה את סר לוקס המונד לדמעות. רמבולד שאל את ויצמן: "מתי יהיה הבית הלאומי היהודי גמור"? ויצמן השיב: "לעולם לא, גם אנגליה איננה גמורה לעולם".

לעומת הופעתו הבולטת של ויצמן, דוד בן-גוריון לא הותיר רושם בנאומו הארוך, מלבד האמירה שטבע: "לא המנדט הוא התנ"ך שלנו, אלא התנ"ך הוא המנדט שלנו".

זאב ז'בוטינסקי, שמסר את עדותו ב-11 בפברואר 1937, התעכב במיוחד על הבעיה הערבית ובעיית הביטחון. לדעתו, תביעת הערבים למדינה בארץ ישראל נוסף על מדינותיהם הרבות, מול תביעת ההצלה היהודית, דומה לטענת השבע כנגד טענת הגווע ברעב. כשקיבלה עליה הממשלה הבריטית את המנדט, חייבת הייתה להגיד לערבים בצורה ברורה - מה משמעותו האמיתית והם היו מבינים זאת. ובאשר לבעיית הביטחון - חטא כבד חטאה הממשלה הבריטית בזה שלא נתנה ל יישוב את הזכות האלמנטרית להגן על עצמו. לו גייסה מיד עם פרוץ המאורעות חמשת אלפים צעירים יהודים, היו שמים להן קץ לאלתר.

בדצמבר 1936 העידו בפני הוועדה נציגי אגודת ישראל, הרב יוסף צבי דושינסקי, משה בלוי, יצחק ברויאר וזאב שיין. הרב דושינסקי דיבר על הקשר בין עם ישראל ל ארץ ישראל וצפייתו הארוכה לגאולה וציין: "כל חלקי עם ישראל ראו עצמם כבני ארץ ישראל וצפו לגאולה למען יוכלו לחזור אליה, והצהרת בלפור באה לאפשר להם זאת." עם זאת ציין הרב דושינסקי: "אנו מצווים לא לכבוש אותה בכח ולא להשתלט על אחרים". בשם "עם התורה" ביקש הרב דושינסקי שלא תוטל שום מגבלה על העלייה ורכישת קרקעות בארץ ישראל.

עדויות הצד הערבי

לפני שהחלה וועדת החקירה את עבודתה, כבר מינה הוועד הערבי העליון וועדה מיוחדת, שתכין את עדויות הערבים לוועדת פיל, אולם דרש בתוקף את השעיית העלייה היהודית בזמן עבודתה, וב-4 בנובמבר החליט שיחרים את הוועדה "אם לא תושעה הגירת היהודים". שר המושבות הסכים לצמצם מאד את מכסת רישיונות ההגירה, אולם הוועד הערבי העליון מימש את איומו והחרים את הוועדה. סמוך לעזיבתה את הארץ, החליט המופתי אמין אל-חוסייני בכל זאת להופיע בפניה. הוא תבע עצמאות וגינה את המדיניות הבריטית המסייעת לטענתו ליהודים לכבוש את הארץ ולפגוע בקודשי האסלאם. בתשובה על שאלה, הבהיר כי לדעתו אין מקום בארץ ל-400 אלף היהודים הנמצאים בה כבר. הוא טען כי היהודים שהגיעו לארץ אחרי "הכיבוש הציוני" ב-1917, יידרשו לעזוב אותה.

אל חוסייני טען שמטרת היהודים לחסל כל זכר לזכויות הקיום ה דתיות וההיסטוריות של ה מוסלמים על אדמות הארץ. כמו כן טען שהיהודים גוזלים אדמות מהערבים בארץ. המופתי טען גם שעל בריטניה לקיים את החלטתה והצהרותיה ב מכתבי חוסיין-מקמהון.

בניגוד לגישה ה ציונית שייחסה ערך רב לחומר משכנע בכתב, הגיש הוועד הערבי העליון מזכר קצר, שנועד לקהל הרחב לא פחות משנועד לחברי הוועדה. המזכר תלה את ההתפרעויות בעובדה שבמדיניות הפרו ציונית של בריטניה נשללו מ ערביי ארץ ישראל זכויותיהם הטבעיות והפוליטיות. את שורשי הרע ראה המזכר "במעמקי המערכה עצמה" ומובאת בו הקריאה לטיפול יסודי וגלוי לב שיכלול זניחה מיידית של תוכנית הבית הלאומי היהודי, הפסקה מיידית ומלאה של העלייה היהודית ושל מכירת קרקע ערבית ליהודים, ופתרון בעיית ארץ ישראל על ידי סיום השלטון המנדטורי וכריתת ברית בין בריטניה הגדולה לבין פלשתינה כבסיס לממשל לאומי עצמאי. העדות הערבית העיקרית בעל פה ניתנה על ידי המופתי בתוקף מעמדו כיושב ראש הוועד הערבי העליון. מה שעלה מעדותו היה בעיקר ההתנגדות העוינת של הערבים לכל הקשור במנדט.

עבדאללה, אמיר עבר הירדן, שלח מכתב לוועדת החלוקה, בו נקט קו פאן-ערבי תקיף. הוא דחה את זכות היהודים על ארץ ישראל, ששייכת לערבים, וטען שגורל היהודים הפולשים יהיה כגורל כל הפולשים הזרים שניסו להיאחז בה. הוא טען כי מדיניות הבית הלאומי היהודי גרמה עוול לערביי ארץ ישראל וכי היהודים דחו כל ניסיון של פעולה משותפת עם הערבים. כמו כן, כלל בדבריו הערות אנטישמיות בוטות, המצדיקות את הגורל המר של היהודים בהיסטוריה.

מסקנות הוועדה פורסמו בלונדון ב- 7 ביולי 1937, לאחר שקיימה 31 ישיבות פתוחות ו-48 ישיבות סגורות, ושמעה כ-120 עדים.

הדין וחשבון של הוועדה כלל שלושה חלקים: הראשון נותן סקירה היסטורית על הבעיה הארצישראלית, השני מביא את טענות שני הצדדים לסכסוך והשלישי מציע תוכנית לפתרון, בצורה של חלוקת הארץ לשתי מדינות ואזור מנדט בריטי.

"סכסוך, שאין להתגבר עליו, פרץ בין שתי עדות לאומיות בגבולותיה של ארץ קטנה. כמיליון ערבים עומדים במלחמה גלויה או נסתרת עם 400,000 יהודים לערך. אין כל יסוד משותף ביניהם. העדה הערבית היא אסיאתית באופיה, העדה היהודית רובה ככולה אירופית. שונות הן זו מזו בדתן ובלשונן, בחייהן התרבותיים והחברתיים. דרכי־מחשבתן ואורח־חייהן רחוקים אלה מאלה לא פחות משאיפותיהן הלאומיות. שאיפות אלו הן אבן הנגף הכבדה ביותר העומדת על דרך־השלום. הבית הלאומי לא יכול להיות לאומי למחצה".

בסכמה את טענות שני הצדדים תוך חדירה מעמיקה למהותה של הבעיה הארצישראלית, קבעה הוועדה כי:

1. בארץ ישראל קיימים שני לאומים שונים בעלי אינטרסים ושאיפות לאומיות ומדיניות שונות ומנוגדות.

2. פעילות המנדט באופן בו הוא מתנהל כעת אינן יעילות ולכן הוא לא יכול להימשך.

3. פעילות המנדט והמשכה בארץ ישראל תגרור התפרצויות זעם חדשות מכיוון הערבים ותמנע קיום האינטרסים הבריטים באזור.

4. מספר היהודים ומספר הערבים החיים בישראל גבוה יותר מהמצופה עקב הגירה.

לכן, החליטה ועדת פיל על:

חלוקת ארץ ישראל המערבית לשתי מדינות:

מדינה ערבית שתהיה חלק מאמירות עבר הירדן ותכלול בנוסף את אותו החלק בארץ ישראל המערבית (כ-85%) שלא ישמש להקמת המדינה היהודית, לרבות יהודה, השומרון, מישור החוף הדרומי, רצועת עזה והנגב כולו. מדינה זו תשתרע על שטח של למעלה מ-110,000 קמ"ר (כ-90,000 קמ"ר ממזרח לירדן וכ-20,600 קמ"ר ממערב לו) ויחיו בה כ-850,000 נפש.

מדינה יהודית שתכלול את הגליל (כדי להעניק לה גבול עם הלבנון ושליטה על מים רבים), עמק יזרעאל, עמק בית שאן, ומישור החוף, עד לבאר טוביה (סה"כ כ-17% מארץ ישראל המערבית) בנוסף לשטחים נוספים אך מעטים יחסית לשטחים שהוקצו למדינה הערבית. מדינה זו תשתרע על שטח של כ-4,840 קמ"ר ומספר תושביה יהיה כ-591,000, למעלה משליש מתוכם ערבים. בערים המעורבות בצפון (חיפה, עכו, טבריה וצפת) יונהג מנדט זמני ובעתיד הן תימסרנה למדינה היהודית. כמו כן, המדינה היהודית תחויב להגיש סיוע כלכלי למדינה הערבית.

שלטון בריטי ישיר יתקיים בירושלים ובית לחם, ואלו יחוברו לים באמצעות "מסדרון" צר בפיקוח בריטי, מירושלים ועד יפו, כולל לוד ושדה התעופה הסמוך לה, וכן את מחנה הצבא בסרפנד. במובלעת זו, שתקטע את המדינה היהודית לשניים, יחיו 225,000 נפש, שליש מתוכם יהודים. פיקוח בריטי כלשהו יהיה גם בנצרת ובמקומות הקדושים לנצרות בכנרת, ובמפרץ אילת.

חילופי אוכלוסין בין המדינות היהודית והערבית במסגרתם יועברו, להערכת הוועדה, כ-225,000 ערבים לעבר הירדן ולמדינה הערבית, וכ-1,250 יהודים למדינה היהודית.

תוקם מסגרת פוליטית עליונה שתייצג את הציבור הערבי, במקביל לסוכנות היהודית כמייצגת היהודים.

לתקופת מעבר שמשכה לא נקבע, יהיו ענייני החוץ והביטחון של שתי המדינות נתונים לפיקוח בריטי.

עד מימוש החלטתה של הוועדה, תוגבל העלייה בצורה דרסטית, ותאופשר רק אם המתחים בין שתי קבוצות האוכלוסייה ישככו ולא תובע התנגדות הצד הערבי לעלייה.

עד מימוש החלטתה של הוועדה, תוגבל קניית קרקעות על ידי יהודים.

הצד היהודי הסכים לעקרון חלוקתה של ארץ ישראל המערבית לשתי מדינות יהודית וערבית אם כי לא במתכונת שהציעה הוועדה. בצד הערבי דחו את המסקנות וסירבו לחלוקת שטחים כלשהם בארץ ישראל עם היהודים.

מסקנות הוועדה היו בגדר חידוש. זו הפעם הראשונה מאז כינון המנדט הבריטי בארץ ישראל שגוף שלטוני בריטי העלה את רעיון חלוקתה של ארץ ישראל לשתי מדינות לשני העמים השוכנים בה. הלורד פיל נהג בפרסום המסקנות במרץ רב, הוא נשא דבריו על מסקנות הוועדה בשידור רדיו של ה בי בי סי, נאם אודותן ב מכון המלכותי לעניינים בינלאומיים, ה"צ'טהאם האוס" (Chatham House) וב בית הלורדים.

מנהיגות המוסדות כולל דוד בן-גוריון, חיים ויצמן ו גולדה מאיר הייתה בעד הצעות ועדת פיל, לפחות בעד הצעת החלוקה. כנגדם עמדה קואליציה של הקומוניסטים ואנשי שמאל (שהיו בעד מדינה דו-לאומית), הדתיים (שהתנגדו לויתור על נחלת אבות), הרוויזיוניסטים, הימין המתון בהנהגת מנחם אוסישקין, הלא-ציונים האמריקאים וכאלו שחשבו שבעזרת מאבק ניתן יהיה להגיע לתנאים טובים יותר. יושב ראש ההנהלה הציונית, דוד בן-גוריון, שמח מאד כשקרא את דו"ח הוועדה, אולם בחר בטקטיקה של התנגדות פומבית לחלוקה כדי שהתכנית תוצג כבריטית וכך לא תגרור התנגדות אוטומטית מצד הערבים, והודיע לשר המושבות כי התנועה הציונית כולה מתנגדת לחלוקה. עמדה זו גרמה לידידי הציונות לתקוף את הדו"ח בחריפות בדיון בפרלמנט, וכך, במקום לאשר את תכנית החלוקה, החליט הפרלמנט רק להביא אותה בפני חבר הלאומים.

ב-4 באוגוסט 1937 נשא ויצמן את הנאום המרכזי בפני הקונגרס הציוני ה-20 בציריך: "אני אומר למעצמת המנדט: לא תתאכזרי אל האומה היהודית... אמרי לנו בגלוי שהבית הלאומי נסגר, ונדע היכן אנחנו עומדים". הוא סירב לדון בתכנית החלוקה של ועדת פיל והודיע כי "אי אפשר לקבל אותה". הקונגרס הציוני הכריז כי "הצעת החלוקה של וועדת פיל היא בלתי קבילה", אך הסמיך את הוועד הפועל "להמשיך במשא ומתן על מנת להבהיר את תוכנן המדויק של הצעותיה של הממשלה הבריטית להקמת מדינה יהודית בפלשתינה". בין המתנגדים לחלוקה היו מנחם אוסישקין, יצחק טבנקין ו ברל כצנלסון, שטענו כי האזור המוצע למדינה היהודית קטן מכדי שיוכל לענות על צורכי התפוצות היהודיות.

תומכי הצעת החלוקה ראו בה את הסיכוי להקמת מדינה יהודית ואת התגשמות החלום הציוני. בפני המוני יהודי פולין המדוכאים הופיע פתאום סיכוי להצלה, וצירים מפולין הגיעו אל הקונגרס הציוני עם רשימות של שרים לממשלה של המדינה העתידית.

הקונגרס נתן להנהלה הציונית סמכות לנהל משא ומתן עם הממשלה הבריטית על הקמת מדינה יהודית ולא על חלוקת ארץ ישראל המערבית. הצעתה של ועדת פיל התבססה על עקרון החלוקה, לפיכך היה בכך איתות שהתנועה הציונית מוכנה לדון בהצעת חלוקה. אולם דעתה של הנהגת היישוב גברה, וכצעד מסייע הוקמו 52 יישובי חומה ומגדל שנועדו לקבוע חזקה על חלקי ארץ.

הנימוקים בעד "תוכנית החלוקה" ביישוב היהודי

הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל על-פי "תוכנית החלוקה" היא אחריות לאומית ובסיס לתקומה מדינית, כי יש בה החלטה עקרונית על הקמת מדינה ריבונית לעם היהודי בארץ ישראל.

הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל על-פי "תוכנית החלוקה" תאפשר קליטה והתיישבות של יהודים במדינה היהודית ללא הגבלות.

הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל על-פי "תוכנית החלוקה" תאפשר הצלה מיידית של יהודים הזקוקים ורוצים פתרון למצוקתם בגולה, ובעיקר לרבבות הפליטים שנמלטים מאירופה האנטישמית-הגזענית.

הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל על-פי "תוכנית החלוקה" היא בסיס לפיתוח מדינה יהודית עצמאית בגבולות מורחבים יותר בעתיד.

הקמת מדינה יהודית וערבית על-פי "תוכנית החלוקה" תאפשר להגיע להסכמה ולפיוס בין שני העמים שיש להם אותן שאיפות לאומיות על ארץ ישראל. הדבר יביא לצמצום העוינות הערבית ולהפסקת הטרור הערבי הפוגע קשות, ביישוב היהודי, ברכוש ובנפש. הקמת מדינה יהודית החיה בשלום לצד מדינה ערבית, תאפשר ניצול מלא של המשאבים הכלכליים והחברתיים העומדים לרשותה.

ביום פרסום דוח הוועדה, הכריז אמין אל-חוסייני על שלילת הצעותיה. בימים שלאחר פרסום הדוח, הודיע לנציב העליון מנהיג האופוזיציה הפלסטיני ראע'ב נשאשיבי, ש מפלגת ההגנה הלאומית בראשותו פרשה מ הוועד הערבי העליון עוד ב-3 ביולי, על כך שהוא מקבל את המלצות הוועדה "בהסתייגויות", אולם ב-11 ביולי 1937 הכריז: "פלסטין תהיה מדינה ערבית עצמאית ללא כל שלטון יהודי או זר". ב-21 ביולי 1937 הגישה "מפלגת ההגנה" לנציב העליון תזכיר שפסל בתקיפות את רעיון החלוקה.

ראש ממשלת עיראק חכמאת סולימאן , שפעל כדוברן של מדינות ערב, גינה ב-14 ביולי 1937 את הצעת החלוקה וקיצוץ המדינה הערבית הפלסטינית, והכריז: "כל אדם שיסכים לעמוד בראש מדינה כזאת ינודה ברחבי העולם הערבי ויעורר את זעמם של המוסלמים בכל המזרח. אני מכריז, כראש ממשלה ערבית וכאזרח פרטי, כי תמיד אתנגד לכל אדם הנכון לתקוע פגיון בלב הגזע הערבי". ה עלמאא (חכמי הדת) ה שיעים של הערים הקדושות כרבלא ו נג'ף הוציאו פתווה (פסק הלכה) שקבעה כי מי שיסכים לקבל את "כס פלסטין" (המחולקת) יוכרז כ כופר "וארור יהיה עד יום תחיית המתים".

ב-8 בספטמבר 1937 התכנס ב בלודאן שב סוריה קונגרס כל-ערבי ( ועידת בלודאן) ביוזמת הוועד הערבי העליון על מנת לדון במסקנות ועידת פיל. הקונגרס דחה את המלצות ועדת פיל ולראשונה התקבלה עמדה כל ערבית המתנגדת ל ציונות, ל הצהרת בלפור ולמדינה יהודית בארץ ישראל. הקונגרס הביע תמיכתו ב מרד הערבי הגדול, קרא להפסיק את ה עלייה לארץ ישראל ומחה נגד שלטון המנדט הבריטי.

בעקבות כישלונה של ועדת פיל הוקמה מיד לאחר מכן ועדה נוספת - ועדת וודהד שניסתה למנוע את הכישלון שנוצר ולשלול מיידית את מסקנות ועדת פיל.

לאחר כישלונה של זו הוקמה ועידת השולחן העגול (סיינט ג'יימס) ב-1939, שנחשבת לניסיון ה גישור האחרון של ממשלת בריטניה לבעיית הסכסוך היהודי-ערבי.

שמואל דותן, פולמוס החלוקה בתקופת המנדט, יד יצחק בן-צבי, תש"ם. (הספר בקטלוג ULI)

שמואל דותן, המאבק על ארץ-ישראל, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, תשמ"ב. (הספר בקטלוג ULI)

מרטין גילברט, החיים הקצרים של ועדת פיל, זמנים 1, 1979, עמ' 4-15.

תקציר דו"ח הוועדה בעברית (בסריקה ובטקסט מלא) באתר ארץ ישראל EretzIsrael.co.il

סיכום דו"ח הוועדה (באנגלית)

ועדת פיל, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים

שולמית אליאש, ‏הרבנות הראשית ותכנית החלוקה של שנת 1937, קתדרה 21, אוקטובר 1981

שולמית אליאש, ‏דה ולרה ותכנית החלוקה של ארץ-ישראל, קתדרה 97, ספטמבר 2000, עמ' 148-117

יאיר פז, ‏'ירושלים החדשה' בתכנית הסוכנות היהודית לחלוקת ירושלים (1938-1937), קתדרה 72, יוני 1994, עמ' 114-113

יוסי כץ, המפה - איור או מסמך?, קתדרה 82, דצמבר 1996, עמ' 180-175

סרטון הממחיש ויזואלית את ההבדלים בין ההצעות השונות לחלוקת ארץ ישראל המערבית בתקופת המנדט הבריטי, סרטון באתר יוטיוב

יצחק גל-נור, חלוקה טריטוריאלית של ארץ-ישראל: ההכרעה ב-1937, עיונים בתקומת ישראל 1, 1991, עמ' 240-211

אלחנן אורן, תגובות לתכנית החלוקה (1937) וחלקה של 'ההגנה', עיונים בתקומת ישראל 4, 1994, עמ' 53-35

חברי ועדת פיל יוצאים מבריטניה לא"י, 9 בנובמבר 1936, ארכיון AP

ועדת פיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

# data[].attributes.attachment_link.description
ועדת פִּיל (ב אנגלית: Peel Commission) הייתה ועדת חקירה מלכותית שהוקמה באוגוסט 1936 על ידי ממשלת הממלכה המאוחדת במטרה לחקור את הסיבות ל מרד הערבי הגדול ב ארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי, ולהמליץ על צעדים לעתיד. יושב ראש הוועדה היה לורד ויליאם רוברט פיל, ה רוזן הראשון לבית פיל (1st Earl Peel).

# data[].attributes.headline
ויכוח - הבלגה מול תגובה

# data[].attributes.subject
ויכוח - הבלגה מול תגובה

# data[].attributes.body
ההגנה אומרת להבליג
הבלגה
להגן על היישובים ולצאת מהגדר - לפגוע בפורעים עצמם
ההגנה:
להיות מוסריים
לא לפגוע בחפים מפשע
לא לפגוע במעמד שלנו בעולם (מה יגידו עלינו אם אנחנו הורגים חפים מפשע?

האצל - אומרים להגיב - עין תחת עין - להרוג גם חפים מפשע - לנקום
תגובה
נקמה זה ערך
הערבים מבינים כוח

# data[].attributes.headline
קם האצל - אירגון צבאי לוחם/לאומי

# data[].attributes.subject
קם האצל - אירגון צבאי לוחם/לאומי

# data[].attributes.body
רוצה לפגוע בערבים ביד קשה - עין תחת עין

# data[].attributes.headline
הבריטים מכירים בהגנה, מקימים את הנוטרות, ואת פלוגות הלילה של אורט וינגייט

# data[].attributes.subject
הבריטים מכירים בהגנה, מקימים את הנוטרות, ואת פלוגות הלילה של אורט וינגייט

# data[].attributes.headline
פרעות תרצו תרצט 

# data[].attributes.subject
פרעות תרצו תרצט 

# data[].attributes.body
המרד הערבי - נגד היהודים ונגד הבריטים. שביתה ופרעות
הגורמים:

·                  העלייה החמישית

·                  ביטול ההצעה להקמת מועצה מחוקקת-

·                  הקמת מדינות ערביות במזרח התיכון

# data[].attributes.headline
עליה חמישית - 1933

# data[].attributes.subject
עליה חמישית - 1933

# data[].attributes.body
עליה גדולה של יהודים בעיקר מגרמניה

# data[].attributes.headline
עליה שלישית והקמת הפועל המזרחי

# data[].attributes.subject
עליה שלישית והקמת הפועל המזרחי

# data[].attributes.headline
תקופת המנדט בארץ ישראל

# data[].attributes.subject
תקופת המנדט בארץ ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית

מנדט או הֶסְמֵך הוא ייפוי כוח הניתן למעצמה כלשהי לשלוט באופן זמני או חלקי על טריטוריה שאוכלוסייתה עדיין אינה בשלה ל שלטון עצמי או שהוטלו עליה סנקציות מסוימות. כחלק מפעילותו של המנדט הוא מחויב להדריך, לחנוך, ולפתח את הטריטוריה כך שיתאפשר ל אוכלוסייה לכונן שלטון עצמי בר קיימא.

המנדט אינו מוגבל בזמן, אך הוא אמור להסתיים כאשר התושבים מסוגלים לנהל את ענייניהם באופן עצמאי ולהקים מדינה.

לרוב מתייחסים למושג זה בהקשר לשיטת משטר המנדטים שפיתח חבר הלאומים, על פי סעיף 5 לאמנת חבר הלאומים. במסגרת מנדט חבר הלאומים נמסרו לניהול המעצמות המנצחות ב מלחמת העולם הראשונה, בריטניה ו צרפת, טריטוריות שהיו בשליטת מדינות שהובסו במלחמה זו, במיוחד האימפריה הגרמנית ו האימפריה העות'מאנית.

כתב המנדט שהיווה בסיס ל מנדט הבריטי על ארץ ישראל שונה מהמנדטים האחרים שנוצרו לשטחי האימפריה העות'מאנית לשעבר בכך שהוא כלל בתוכו גם את הצהרת בלפור, שהבטיחה הקמת בית לאומי לעם היהודי. צרפת ובריטניה הן דוגמה למדינות עם מנדט.

# data[].attributes.attachment_link.title
מנדט - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית מנדט או הֶסְמֵך הוא ייפוי כוח הניתן למעצמה כלשהי לשלוט באופן זמני או חלקי על טריטוריה שאוכלוסייתה עדיין אינה בשלה ל שלטון עצמי או שהוטלו עליה סנקציות מסוימות. כחלק מפעילותו של המנדט הוא מחויב להדריך, לחנוך, ולפתח את הטריטוריה כך שיתאפשר ל אוכלוסייה לכונן שלטון עצמי בר קיימא.