# data[].attributes.headline
Fi del nazisme i procés de desnazificació

# data[].attributes.subject
Fi del nazisme i procés de desnazificació

# data[].attributes.body
Després de la derrota de l’Alemanya nazi en la Segona Guerra Mundial, el règim va col·lapsar el 7 de maig de 1945 amb la seua rendició total. Molts dels seus alts càrrecs van optar pel suïcidi per a evitar ser capturats. A partir d’eixe moment, els Aliats van decidir no castigar col·lectivament el poble alemany, sinó aplicar un procés de reeducació democràtica per a eliminar la ideologia nazi i evitar el seu retorn.

Un dels pilars d’este procés va ser la desnazificació, que consistia a eliminar qualsevol rastre del nazisme en la societat alemanya. Es van prohibir símbols, uniformes i salutacions nazis, es van canviar noms de carrers i es van retirar monuments relacionats amb el règim. A més, es va impulsar una forta reeducació de la població, obligant els ciutadans a visitar camps de concentració i veure documentals sobre els crims comesos, amb l’objectiu de generar consciència i responsabilitat.

# data[].attributes.headline
Curiositats sobre els genocidis a Cambodia i Bosnia

# data[].attributes.subject
Curiositats sobre els genocidis a Cambodia i Bosnia

# data[].attributes.body
Any zero a cambodia

A cambodia, Pol Pot va tractar d'acabar amb tota la cultura i tradicions cambodjanes per instaurar una nova cultura revolucionària per reemplaçar aquestes des de 0. Aquestes mesures van ser conegudes com "Any zero". D'aquesta forma, la historia cambodjana coneguda abans de l'any 0 va convertir-se en irrelevant.

-Data

El primer dia de l'any zero va ser declarat per els Jemeres Rojos el 17 d'abril de 1975.

-Origen

Pol Pot i els Jemeres Rojos van ser comunistes educats a França, pel que van prendre inspiració del concepte "Any 1" del calendari revolucionari francés.

-Persecució de minories

Al règim cambodjà, minories com els islamistes, cristians i budistes van ser perseguts i es van perseguir les seues llengües. També es van perseguir a estrangers procedents de Vietnam i China

El setge de Sarajevo (Bosnia)

El setge de sarajevo va ser el setge mes prolongat de la història de les guerres modernes. Va ser dut a terme per les forces de l'autoproclamada República Srpska i l'exèrcit popular iugoslau. Aquest fet va ocòrrer durant la guerra i genocidi bosni

-Data

El setge iugoslau va durar quasi 4 anys, des del 5 d'abril de 1992 al 29 de febrer de 1996.

-Baixes

S'estima que van morir unes 12.000 persones i que va haver més de 50.000 ferits. Un 85% de aquestes persones pertanyia a la població civil.

# data[].attributes.headline
La presència dels Espanyols als camps de concentració

# data[].attributes.subject
La presència dels Espanyols als camps de concentració

# data[].attributes.body
Dels milers de republicans exiliats el 1939, 9.161 espanyols van patir un segon horror en ser deportats als camps nazis. Declarats apàtrides pel franquisme i marcats amb el triangle blau, van ser sotmesos al treball esclau de Hitler. A continuació, analitzarem els fets, les causes i les conseqüències d'aquesta tragèdia que va costar la vida a 5.166 persones, rescatant els seus noms de l'oblit.

Els fets

La deportació massiva: Aquest esdeveniment representa el trasllat forçós de 9.161 republicans espanyols als camps nazis entre 1940 i 1945. Eren exiliats que havien fugit a França després de la Guerra Civil i que, rere l'ocupació alemanya, van ser capturats i enviats a camps com Mauthausen-Gusen.

El Comboi dels 927: L'agost de 1940 es va produir un símbol tràgic de la deportació espanyola: el primer comboi de civils enviat a un camp d'extermini. Moltes famílies senceres amb dones i nens van ser separades en l'estació d'Angulema; la gran majoria dels homes van ser obligats a baixar a Mauthausen per a morir en treballs forçats.

La pèrdua d'identitat: Un cop als camps, els espanyols eren despullats de la seua identitat i marcats amb el triangle blau, el símbol dels "apàtrides", indicant que no tenien cap estat que els reconeguera ni els protegira.

Les causes principals

L'exili de La Retirada: La fi de la Guerra Civil Espanyola va provocar un exili massiu cap a França, on milers de persones van quedar atrapades entre la repressió de Franco i l'expansionisme del Tercer Reich.

L'abandonament del franquisme: Una causa determinant va ser la col·laboració de la dictadura de Franco amb Hitler. El règim espanyol va retirar oficialment la nacionalitat als exiliats, convertint-los en persones sense pàtria i deixant-los sense cap protecció legal davant la barbàrie nazi.

Control polític i ideològic: El règim nazi deportava aquests homes i dones per ser considerats opositors perillosos. El sistema concentracionari els utilitzava com a mà d'obra esclava per a mantenir la seua maquinària de guerra fins a l'extenuació física.

Les conseqüències i mesures

Una mortalitat devastadora: La conseqüència més notòria va ser una dràstica pèrdua demogràfica, amb un 60% de mortalitat (5.166 morts). Vides com la del perruquer Enrique García Aragó, mort a Auschwitz, o Leoncio López Martínez, mort a Dachau, exemplifiquen aquest trauma generacional profund.

Reparació i Memòria Històrica: Com a mesura de justícia, el nou inventari publicat el maig de 2026 pel Banc de Memòria i l'Amical Mauthausen permet recuperar els noms, oficis i trajectòries d'aquestes víctimes.

Testimoni de l'horror: Aquest registre actua com un element clau per a la historiografia actual, servint com a testimoni de l'horror dels camps i garantint que aquests 9.161 noms no siguen esborrats de la història.

# data[].attributes.headline
L'Eugenèsia i el Programa Aktion T4: La "Biologia Aplicada" del Nazisme

# data[].attributes.subject
L'Eugenèsia i el Programa Aktion T4: La "Biologia Aplicada" del Nazisme

# data[].attributes.body
Data: Finals del segle XIX fins a mitjans del segle XX (especialment 1933-1945).

Persones implicades: Adolf Hitler, Karl Brandt i Philipp Bouhler (organitzadors del programa d’eutanàsia), Leonardo Conti i Arthur Gütt (artífexs de les lleis d'higiene racial), les persones amb discapacitats mental, física o social i les minories racials.

Llocs clau: Alemanya Nazi, Estats Units (on es va promoure l'esterilització i segregació) i Gran Bretanya (focus de l'eugenèsia).

Què és l’eugenèsia?

L'eugenèsia va nàixer com una "ciència" que defensava que la societat es podia millorar controlant l'herència biològica. Es basava en tres objectius: identificar trets "hereditaris" nocius, trobar solucions biològiques i fer campanyes de salut pública. Aquesta ideologia dividia la humanitat en races i individus "valuosos" o "productius" front als "improductius" o "inferiors".

L'Eugenèsia a l'Alemanya Nazi: "Biologia Aplicada"

Amb l'arribada de Hitler al poder el 1933, l'eugenèsia es va convertir en la base de l'estat, el que Rudolph Hess definia com nazisme: "biologia aplicada".

Mesures i Lleis Principals:

Llei per a la prevenció de la descendència amb malalties hereditàries (1933): Ordenava l'esterilització forçosa de persones amb esquizofrènia, discapacitats

o "debilitat mental". Resultat: 400.000 persones esterilitzades.

Lleis de Nuremberg (1935): Restringien el matrimoni entre alemanys i "races inferiors" (jueus, gitanos,...).

Lebensborn (1935): Programa per promoure el naixement d'infants de "raça ària" pura mitjançant la selecció mèdica de parelles (membres de la SS) i cures d'elit.

Aktion T4 (Eutanàsia forçada): Programa clandestí d'extermini de persones amb discapacitats, ancians o nens amb malformacions. Es calcula que 275.000 persones van ser assassinades per ser considerades una carrega econòmica i genètica.

Exemples:

Els "Autobusos Grisos": Vehicles amb finestres pintades que recollien els pacients dels hospitals per portar-los a les cambres de gas, amagades de la població.

L'Extermini Infantil: Es deia als pares que els nens anaven a centres de cura, però un cop allà els deixaven morir de fam o els donaven sobredosis de fàrmacs.

# data[].attributes.body
Data:1939-1945

Persones implicades: Jueus, gitanos, opossitors polítics, presoners de guerra.

Lloc: Alemanya nazi i territoris ocupats.

Que van ser les deportacions nazis?

Les deportacions nazis van ser el trasllat forçós de milions de persones des de les seues cases cap a guetos, camps de concentració i camps d’extermini. Aquestes persones eren perseguides principalment per motius racials, com els jueus o els gitanos, però també per raons polítiques o ideològiques, com els opositors al règim nazi.

Abans de ser deportades, moltes famílies eren separades i obligades a abandonar totes les seues pertinences. Posteriorment, eren transportades en trens de mercaderies, amuntegades, sense menjar, aigua ni condicions higièniques, durant viatges que podien durar dies. Moltes persones morien fins i tot abans d’arribar al seu destí.

Una vegada arribaven als camps, eren sotmeses a condicions molt dures: treballs forçats, fam, malalties i violència constant. En molts casos, especialment als camps d’extermini, les persones eren assassinades de manera sistemàtica

Quines van ser les causes?

Ideologia racista nazi: El règim nazi creia en la superioritat de la raça ària i considerava altres grups inferiors, cosa que justifica a la seua persecució.

Antisemitisme: Els jueus eren culpats dels problemes d’Alemanya, fet que va provocar una persecució constant que va acabar en el seu extermini.

Control polític: El règim deportava opositors i persones considerades perilloses per mantindre el control total de la societat.

Quines van ser les conseqüències?

Milions de morts: Les deportacions van provocar la mort de milions de persones a causa de les condicions inhumanes, la fam, les malalties i els assassinats als camps.

Destrucció de comunitats: Famílies senceres van ser separades i moltes comunitats van desaparèixer completament, deixant una gran pèrdua social i cultural.

Exemples:

Els transports cap a Auschwitz eren trens amb persones deportades de diversos països d’Europa durant el nazisme. Viatjaven en vagons de mercaderies, sense menjar, aigua ni condicions higièniques, sovint durant dies.

En arribar al camp, es feia una selecció: alguns eren enviats a treballs forçats i altres, especialment dones, xiquets i persones grans, eren assassinats immediatament. Aquests transports simbolitzen la brutalitat del sistema nazi de deportació i extermini.

# data[].attributes.headline
 Experiments Mèdics (La deshumanització en la investigació nazi)

# data[].attributes.subject
 Experiments Mèdics (La deshumanització en la investigació nazi)

# data[].attributes.body
Data: 1933 – 1945

Identificació: Dr. Josef Mengele (Auschwitz), Dr. Sigmund Rascher (Dachau), presoners de guerra i víctimes (jueus, gitanos,...)

Explicació dels fets: Dins dels camps de concentració, els metges nazis van abandonar tota ètica i van utilitzar els presoners com a "rates de laboratori". Aquests experiments no buscaven curar ningú, sinó investigar teories racials o provar tecnologies militars per a l'exèrcit alemany i personal militar de l'Eix.

Tipus d'experiments i exemples:

Militars: facilitar la supervivència dels soldats de l’Eix. Feien experiments com: proves de congelació, falta d'oxigen (altitud) i potabilització d'aigua de mar.

Mèdics: exposaven als presoners als gasos fosgen i mostassa per poder provar possibles antídots, provar compostos d'immunització i anticossos per a la prevenció i tractament de malalties contagioses,...

Ideològics: Experiments amb bessons (especialment per Josef Mengele a Auschwitz) i mètodes de d'esterilització ràpida amb raigs X o químics per eliminar grups sencers (jueus i gitanos).

Conseqüències: Molts d'aquests metges van ser jutjats als Judicis de Nuremberg. Fruit d'aquests horrors va néixer el Codi de Nuremberg (1947), el primer document internacional que prohibeix experimentar amb humans sense el seu consentiment.

# data[].attributes.body
•El camp d’extermini més gran va ser nazi i va ser el de Auschwitz. Ací hi havia 3 camps de concentració:

1. Auschwitz l

2. Auschwitz ll- extermini

3. Auschwitz lll- treball

•Va ser creat per matar a jueus (més de 7000000) per ser “diferents”.

•Va començar el 20 de maig de 1940 i va acabar amb l’entrada de l’exèrcit soviètic el 27 de gener de 1945

•Els presoners havien de dutxar-se amb un sabó on posava “jude seife”. Era una tècnica psicològica perquè els jueus obeïren per no convertir-se en sabó, però realment només era un sabó de mala qualitat.

•No menjaven quasi res, només els donaven un menjar i així passaven el dia.

•Tothom portava tatuat un nombre en el braç que servía per al control del treball, el registre…

•En aquest camp hi havia 4 cambres de gas i 4 forns crematoris, tot utilitzat per a la mort de les persones.

# data[].attributes.headline
Halima, Alessio i Clara. (Els jocs olimpícs de berlín)

# data[].attributes.subject
Halima, Alessio i Clara. (Els jocs olimpícs de berlín)

# data[].attributes.body
Data:1-16 d'agost de 1936.

Persones implicades: Adolf Hitler, Joseph Goebbels, Jesse Owens, Leni Riefenstahl .

Lloc: Estadi Olímpic de Berlín, Alemanya Nazi.

Aquests jocs van ser utilitzats pel règim nazi com una eina de propaganda massiva per mostrar al món una imatge d'ordre, prosperitat i la suposada superioritat de la raça ària. Van ser els primers jocs retransmesos per televisió .

Les causes: El Comitè Olímpic Internacional (COI) va concedir els jocs a Alemanya el 1931, abans que els nazis arribessin al poder. Hitler, inicialment escèptic, va veure en l'esdeveniment l'oportunitat perfecta per legitimar el seu govern a escala internacional.

Les mesures: Es va intentar "netejar" la imatge de Berlín retirant temporalment els cartells antisemites i prohibint la propaganda violenta contra els jueus mentre duraven els jocs per evitar que es negen els altres països (com el que va intentar promoure els EUA).

Curiositats:

Jesse Owens: L'atleta afroamericà va guanyar quatre medalles d'or, desmuntant amb el seu èxit esportiu les teories de Hitler sobre la superioritat racial.

L'Olimpíada Popular: Com a protesta, es van organitzar uns jocs alternatius a Barcelona (l'Olimpíada Popular), que no es van arribar a celebrar perquè l'esclat de la Guerra Civil Espanyola ho va impedir el mateix dia de la inauguració.

# data[].attributes.body
- Noms obligatoris: els jueus que no tenien noms típics jueus havien d'afegir un segon nom. Israel per als homes i Sara per a les dones.
- Tramvies a través del gueto: en ciutats com Varsòvia, els tramvies per als ciutadans aris seguien creuant a través del gueto, d'aquesta manera es podien burlar dels presoners.
- Molts guetos tenien un consell intern o autoritat pròpia que gestionava la vida quotidiana dins del barri.
- Prohibició de mascotes i ràdios: les lleis es van tornar tan específiques que van prohibir als jueus tindre ràdios o mascotes, aïllant-los d'informació externa i consol emocional.
- Hi havia restriccions comercials, només podien comprar o vendre dins del gueto o en mercats autoritzats
- Contraban amb xiquets: com eren menuts cabien pels xicotets forats que hi havia en la paret per a aconseguir menjar per a les seues famílies.

# data[].attributes.body
L´ideologia nazi era: el partit nazi, liderat per Adolf Hitler, creia que existien races superiors i inferiors.

Lleis i persecusió: van llevar drets als jueus. els exclouen de la societat i els persegueixen per exterminar-los.

Repressió: els camps de concentració al principi eren per empresonar opositors, després es converteixen en llocs d´explotació laboral i finalment en centres d´extermini.

# data[].attributes.body
-Aquest esdeveniment representa el primer comboi de civils deportats a un camp d'extermini nazi durant la Segona Guerra Mundial. El grup estava format per exiliats republicans espanyols que havien fugit a França després de la Guerra Civil i que, rere l'ocupació alemanya de territori francès, van ser capturats i enviats al camp de concentració de Mauthausen-Gusen.

-El Comboi dels 927 (agost de 1940) és un símbol tràgic de la deportació espanyola. Va partir des de l'estació d'Angulema (França) amb destinació a Àustria. Dels 927 republicans implicats, molts d'ells famílies senceres amb dones i nens, la gran majoria dels homes van ser obligats a baixar a Mauthausen, on molts van morir a causa de les condicions infrahumanes i els treballs forçats.

-Les causes principals van ser la fi de la Guerra Civil Espanyola, que va provocar l'exili massiu cap a França (La Retirada). L'expansionisme del Tercer Reich i la col·laboració del règim de Vichy a França i per últim l'abandonament diplomàtic del franquisme, que va retirar la nacionalitat als exiliats, convertint-los en "apàtrides" i deixant-los sense protecció davant la barbàrie nazi.

-Les consequències més notories van ser una dràstica pèrdua demogràfica i un trauma generacional profund. A més, aquest succés ha esdevingut un element clau per a la memòria històrica, impulsant la recerca de justícia per a les víctimes espanyoles i servint com a testimoni del horror dels camps de concentració en els mitjans de comunicació i la historiografia actual.

# data[].attributes.body
En alguns camps nazis, com Theresienstadt, els nazis van intentar fer propaganda per enganyar el món.

Theresienstadt es presentava com un “camp model”, amb escoles, concerts i activitats culturals.

Quan venien inspeccions, com les de la Creu Roja Internacional, els nazis preparaven escenaris falsos: carrers nets, gent aparentment ben alimentada, nens jugant…

Fins i tot es va rodar una pel·lícula per mostrar una imatge idíl·lica del camp.

Però la realitat era molt diferent:

Hi havia fam, malalties i sobrepoblació.

Molts dels presoners eren posteriorment deportats a camps d’extermini com Auschwitz.

Això mostra com el règim nazi no només reprimia, sinó que també manipulava la informació a escala internacional.

# data[].attributes.body
Data: 1939-1945

Persones: Principalment jueus, gitanos i altres minories.

Llocs: Va haver-hi camps de concentració a Alemanya, Àustria, Polònia, etc.

-Com era la vida als camps de concentració?

La vida a aquest camps era extremadament dura i dissenyada per a matar als presoners de fam i cansament. A més estaven tots aglomerats en un espai molt reduït, el que provocava que, per la falta de higiene, augmentarà de quantitat de malalties.

Els camps de concentració estaven dissenyats per a privar de llibertat als jueus i altres minories. A més, eren contínuament torturats i tenien un jornada de treball molt extrema. Si algú no seguia la jornada era executat.

# data[].attributes.body
Ana va naixer el 12 de juny de 1929, va ser una xiqueta neerlandesa jueva nascuda a Alemanya, coneguda pel seu diari, anomenat “el diari d’Ana Frank”. En aquest diari parla de tot el que va viure durant l’Holocaust.

Que va viure Ana Frank?

Durant el període de l’Holocaust va viure amagada dels nazis en una casa, que estava amagada darrere d'una fabrica del seu pare, junt la seua família i altres persones.Van estar en aquestes condicions molt males un parell d’anys, fins que la seua ciutat, Amsterdam, va ser bombardejada. Tras açò van ser descoberts per els nazis i deportats a camps de concentració diferents. Finalment l’únic supervivent als camps vas ser el pare d’Ana Frank, Otto Frank, que va recuperar el diari d’Ana, el va convertir en un llibre i el va publicar.

# data[].attributes.attachment_caption
Morris va créixer en el si d’una família jueva molt devota i va participar activament en una lliga esportiva de caràcter sionista. Quan les forces alemanyes van envair Polònia el setembre de 1939, la seva localitat va patir greus danys. La seva família va ser obligada a traslladar-se a un gueto, i ell va haver de realitzar treballs forçats.

Després d’un temps empresonat a Konskie, un poble situat a uns 30 quilòmetres de Przedborz, Morris va ser deportat al camp de concentració d’Auschwitz, on el van destinar al subcamp de Jawischowitz. Al gener de 1945, va ser obligat a participar en una marxa de la mort i posteriorment traslladat primer al camp de Troeglitz, un subcamp de Buchenwald, i després a Theresienstadt.

En acabar la guerra, va romandre durant un temps a Txecoslovàquia i Alemanya abans d’emigrar finalment als Estats Units.

# data[].attributes.body
Va naixer en una família jueva en Lituània. Els soviètics van invadir Lituània, i no res pareixia haver cambiat, però poc temps després Lituània va ser invalida per els alemanys, els quals vas intoduir els ghettos, obligant a Henny i tota la seua família a mudar-se a aquestos. Henny va sobreviure a varies redades en les quals alguns amics i familiars seus van ser deportats. Henny va ser deportada al camp de concentració de Stutthof en 1944. Va ser assignada a treball forçats. Quan les tropes soviètiques van llibertat a Henny, ella es va reunir amb el seu home i es van mudar als Estats Units.

# data[].attributes.body
La maternitat d’Elna s’anomena així perquè era un lloc on dones embarassades podien tindre els seus fills. Era com un refugi per a elles, i per això es diu “maternitat” i “Elna” és el lloc on estava situada.

Fets:

La Maternitat d’Elna és una història que molta gent no coneixia abans de llegir sobre ella. De fet, és més coneguda a Catalunya que a Suïssa, i per això es considera important reivindicar la figura d’Elisabeth Eidenbenz i la seua història. La Maternitat va ser un refugi que va ajudar a dones embarassades que venien dels camps.

Causes:

Elisabeth Eidenbenz va decidir ajudar als altres de manera totalment desinteressada. No ho feia per religió ni per política, sinó perquè ella volia fer-ho. Actuava seguint el seu cor i sense buscar cap benefici personal.

Importància:

Aquesta història és important perquè ens fa reflexionar sobre problemes actuals com la crisi dels refugiats a Síria i mostra que no hem aprés prou del passat. A més, també ens recorda que hi ha persones que ajuden als altres com ella, i per això és important donar a conéixer aquestes històries.

Exemple:

Un exemple clar és com era Elisabeth com a persona. Era molt treballadora, organitzada i molt dolça. Es dedicava completament als altres i no pensava en ella mateixa. Li agradaven molt els xiquets, encara que no en va tindre, i considerava com a “fills” els xiquets que van nàixer a la Maternitat.

A més, la maternitat donava dignitat a les dones embarassades que venden de camps per això la seua ajuda va ser molt important.

# data[].attributes.body
Goebbels va ser el responsable de crear i dirigir un sistema de propaganda molt eficaç. Controlava tota la informació que arribava a la població i dissenyava missatges per influir en les idees i emocions de la gent, reforçant la imatge de Hitler i del règim. Els seus objectius eren aquestos:

Interés personal en la comunicació i la influència social.

Context d’inestabilitat a Alemanya, que facilitava l’ús de propaganda.

Creença que l’opinió pública es podia dirigir mitjançant missatges ben dissenyats.

Les mesures per a complir aquests objectius es caracteritzaven per:

La repetició constant de les idees clau.

L'ús intensiu de la ràdio i el cinema com a mitjans principals.

L'adaptació del missatge segons el públic (joves, adults, etc.).

# data[].attributes.body
De què va això dels 27 de Mauthausen?

Estem parlant de 27 persones de la Marina Alta que van acabar en el camp de concentració de Mauthausen entre 1940 i 1945. Molta gent es pensa que allí només hi havia alemanys o jueus, però la realitat és que molts valencians que van fugir després de la Guerra Civil van acabar allí tancats. Els nazis els consideraven "apàtrides" (gent sense país) i per això portaven un triangle blau en l'uniforme.

Com era el dia a dia allí?

El camp era com una tortura constant. Havien de pujar pedres enormes i si et paraves o no podies més, els SS et pegaven o t'assassinaven allí mateix. També hi havia un camp que es deia Gusen, on enviaven als que estaven més dèbils. De fet, la majoria dels 27 de la Marina van morir allí, a Gusen, perquè estaven rebentats de tant de treballar i de no menjar res.

Per què ho estudiem ara?

Molts van morir súper joves, potser no molt més majors que nosaltres. En molts pobles estan posant unes plaques daurades en el terra (les Stolpersteine) davant de les seues cases. Està bé fixar-se quan vas pel carrer perque és una forma de recordar que la llibertat que tenim ara no va ser gratis.

D'on he tret la info?

Tot això està quasi tot en un llibre que es diu Los 27 de Mauthausen, de Lara Cardona y Jose F. Albelda. Els autors van investigar un fum per a traure els noms i cognoms de la gent de la Marina Alta que va anar als camps. Gràcies a llibres així hem pogut saber que gent de Dénia, Pego o Xàbia va estar allí.

# data[].attributes.body
·Segregació i control: l'objectiu era aïllar als jueus de la raça ària per a evitar contacte. A més, era més fàcil controlar-los en un espai tancat.

·Explotació laboral: els jueus van ser explotats en centres de treball forçat per a fer maquinària de guerra alemanya.

·"Solució final" fallida: els nazis habien pensat que els guetos foren un lloc temporal, per a després transportar als jueus a llocs d'extermini. Per contra, ells morien abans de ser transportats per la fam o per la falta d'higiene.

# data[].attributes.body
Data: 1939-1945

El col·laboracionisme a Europa va ser la cooperació de governs, institucions i ciutadans de països ocupats o pròxims amb l'Alemanya nazi durant la Segona Guerra Mundial. Esta col·laboració va permetre als nazis controlar millor els territoris europeus i aplicar les seues polítiques, incloent-hi la repressió i persecució.

Persones implicades:

Entre els principals implicats van estar governs i líders polítics. Destaca el govern de Vichy lliderat per Philippe Pétain, que va col·laborar activament amb els nazis a França. També el règim de Francisco Franco a Espanya, no va participar directament en la guerra al costat d'Alemanya, pero va mantindre una col·laboració indirecta.

Lloc i governs col·laboradors:

El col·laboracionisme es va estendre per diversos països europeus ocupats.

1. A França, el govern de Vichy va participar en la detenció i deportació de jueus.

2. A Espanya, el franquisme va donar suport polític o enviament de voluntaris.

Altres països també van tindre governs o sectors que van cooperar amb Alemanya, adaptant-se a les circumstàncies de l'ocupació.

Causes:

Les causes del col·laboracionisme van ser variades. En alguns casos va predominar l'afinitat ideològica amb el nazisme o el feixisme. En uns altres, la pressió militar i política d'Alemanya va obligar a col·laborar per a evitar represàlies. També van influir interessos econòmics i el desig de mantindre el poder.

Conseqüències:

Després de la guerra, molts col·laboracionistes van ser jutjats en processos judicials i castigats per traïció. A més, van quedar marcats socialment, generant tensions en la reconstrucció dels països europeus.

Exemple:

Un cas representatiu va ser la Batuda del Velòdrom d'Hivern a França, on milers de jueus van ser detinguts per la policia francesa i posteriorment deportats a camps d'extermini.

d'extermini,mostrant fins a quin punt va arribar la col·laboració amb el règim nazi.

# data[].attributes.body
La nit de la crema de llibres (10 de maig de 1933)

En maig de 1933, a Alemanya, es va dur a terme una campanya anomenada "Acció contra l'esperit no alemany". El moment més impactant d'esta campanya va ser la nit en què es van cremar milers de llibres a la Plaça de l'Òpera de Berlín.

Aquestos són els detalls principals d'aquella nit:

L'escenari: Milers de persones es van ajuntar a la Plaça de l'Òpera per a veure una gran foguera. El més trist és que la crema va ser organitzada i executada per estudiants universitaris, professors i organitzacions nazis.

La quantitat: Es van cremar uns 20.000 llibres en una sola nit. Eren obres d'autors que els nazis consideraven "degenerats" o contraris a les seues idees.

Autors prohibits: El foc va destruir el treball d'intel·lectuals molt importants com Albert Einstein, Karl Marx, Sigmund Freud o Erich Kästner.

El motiu: Joseph Goebbels, el ministre de propaganda, va estar present i va utilitzar el foc com un símbol de "purificació". Volien eliminar qualsevol pensament liberal, jueu o d'esquerres que no encaixara amb el seu control.

El recordatori: Hui en dia, en eixe mateix lloc de Berlín, hi ha un monument que es pot veure a través d'un vidre al terra. És una habitació amb prestatgeries buides on cabrien exactament els 20.000 llibres que van desaparéixer aquella nit.

Com a dada per a reflexionar, a la plaça hi ha una placa amb una frase del poeta Heinrich Heine que diu: "On cremen llibres, al final acabaran cremant també persones". Malauradament, el temps va demostrar que tenia raó.

# data[].attributes.headline
Alejandro, Marcos i Luis (Altres camps de concentracio)

# data[].attributes.subject
Alejandro, Marcos i Luis (Altres camps de concentracio)

# data[].attributes.body
A banda de Auschwitz van haber mes camps de concentracio que no son tan coneguts

- Dachau
Va ser el primer camp de concentració nazi, va ser obert en 1933.
Al principi no era d’extermini, sinó per a presos polítics.
Va servir com a model per a altres camps.

- Treblinka
Va ser un dels camps més mortals: van morir al voltant de 800.000 persones.
No va existir molt de temps, només un any (1942–1943).
Hi hagué una revolta de presoners en 1943 i alguns van aconseguir escapar.

- Sobibor
També va tindre una famosa rebel·lió en 1943.
Després de la fuga, els nazis van destruir el camp per a ocultar proves.

- Bergen-Belsen
No tenia cambres de gas; moltes morts foren per fam i malalties.
Ací va morir Anna Frank.
Va ser alliberat per tropes britàniques en 1945.

- Mauthausen
Era conegut per la seua gran brutalitat.
Tenia una pedrera amb una escala anomenada “l’escala de la mort”.
Els presoners eren obligats a pujar pedres molt pesades.

- Ravensbrück
Va ser el major camp de concentració per a dones.
Es van fer experiments mèdics amb presoneres.

# data[].attributes.body
DATA: abril-juliol del 1994

DURACIÓ: 100 dies

PERSONES IMPLICADES: Els hutus i els tutsis.

ORGANITZACIÓ I L'EXECUCIÓ DE LA MATANÇA:

·Organització meticulosa: El genocidi va ser molt organitzat. Es van fer llistes de gent a matar, que es van donar a milícies hutus.

·Assassinat de tutsi i hutus moderats:Van matar tutsis i també hutus que no estaven d'acord amb el govern.

·Violència comunitària: Durant mesos, els veïns es mataven entre ells, i fins i tot marits van matar les seues esposes tutsis per por.

·Identificació ètnica: Les targetes d'identificació eren clau per a reconèixer els tutsis, que eren detinguts i assassinats, sovint amb matxets.

·Segrestos i esclavitud sexual. Milers de dones tutsis van ser segrestades i utilitzades com a esclaves sexuals.

·Propaganda i odi: Es va utilitzar la ràdio i la premsa per a difondre discuros d'odi, anomenant els tutsis"babaues" i incitant la població a eliminar-los. Fins i tot es llegien noms de persones marcades per a morir a través de les ones.

Xifres de l'horror: En només 100 dies, prop de 800.000 persones van ser assassinades, moltes d'elles en barricades de control ètnic.

EL PAPER DE LA COMUNITAT INTERNACIONAL:

·Inacció de l'ONU i Bèlgica: Mlagrat tindre tropes sobre el terreny, l'ONU no va donar l´'ordre de detindre la matança. Bèlgica va retirar les seues forces després de la mort de 10 dels seus soldats.

·L'abstenció dels EUA: Degut al trauma recent d'una batalla fallida a Somàlia, els Estats Units van decidir no involucrar-se en un altre conflicte africà.

·La polèmica de França: França va establir una zona segura, però va ser acusada de no fer prou per detindre els assassinats i de donar suport indirectament al govern hutu.

L'IMPACTE REGIONAL I LES CONSEQÜÈNCIES A LLARG TERMINI:

·Crisi humanitària al Congo: Quasi un milió de refugiats van fugir a la República Democràtica del Congo, on es va deslligar una epidèmia de còlera que va matar unes 12.000 persones.

·Desestabilització política: El conflicte es va estendre més enllà de les fronteres. Grups rebels recolzats per Ruanda van enderrocar el govern de Mobutu al Congo, instal·lant a Laurent Kabila.

·Guerra regional. La negativa del nou govern congolés a enfrontar-se a les milícies hutus refugiades va provocar una guerra que va involucrar sis països.

·Cost humà total: S'estima que fins l'any 2003, uns cinc milions de persones van morir com a conseqüència directa o indirecta d'aquest conflicte regional.

COM VA ACABAR EL GENOCIDI DE RUANDA:

·El FPR va prendre Kigali el 4 de juliol de 1994 i va posar fi a la matança.

·Va avançar amb el suport d'Uganda i va anar guanyant territori progressivament.

·Uns 2 milions d'hutus van fugir a països per por a represàlies

·Hi ha acusacions que el FPR va matar civils hutus, encara que ell ho nega.

JUDICIS DESPRÉS DEL GENOCIDI:

·La Cort Penal Internacional no va intervenir perquè encara no existia.

·L'ONU va crear un tribunal especial a Arusha per jutjar els responsables.

·93 perones van ser acusades i diversos alts càrrecs condemnats.

3 A Ruanda es van crear tribunals gacaca per jutjar centeners de milers de sospitosos.

· Milers de persones van morir abans de ser jutjades.

# data[].attributes.body
Fets

El 7 d’octubre de 2023, Hamás ataca Israel.

Israel llança una ofensiva militar en Gaza.

Bombardejos intensius i operacions terrestres.

Restricció de subministraments bàsics.

Moltes víctimes civils i gran destrucció.

Desplaçament massiu de població.

Causes

Conflicte històric entre Israel i el poble palestí.

Bloqueig de Gaza des de 2007 després del control de Hamás.

Enfrontaments i violència recurrents.

Disputa territorial i política.

Falta d’acords de pau duradors.

Conseqüències

Crisi humanitària greu (falta d’aliments, aigua i medicaments).

Milers de morts i ferits.

Destrucció d’infraestructures.

Desplaçament forçat de la població.

Tensió internacional i protestes.

Risc d’expansió del conflicte.

# data[].attributes.body
Fets

Entre 1915 i 1917, l’Imperi Otomà inicia deportacions massives d’armenis.

Detencions i execucions de líders armenis.

Marxes forçades cap al desert en condicions extremes.

Massacres sistemàtiques de població civil.

Mort de centenars de milers o més d’un milió de persones.

Causes

Declivi de l’Imperi Otomà i por a la desintegració.

Nacionalisme turc i desconfiança cap als armenis.

Acusacions de col·laboració amb l’Imperi Rus durant la Primera Guerra Mundial.

Intenció d’homogeneïtzar ètnicament el territori.

Conseqüències

Mort massiva de població armènia.

Desaparició de comunitats armènies històriques en Anatòlia.

Diàspora armènia arreu del món.

Conflictes diplomàtics actuals pel reconeixement del genocidi.

Impacte durador en la identitat i memòria del poble armeni.

# data[].attributes.body
Durant el Holocausto, els alemanys van ocupar Polònia en 1939 i en 1940 van establir el Gueto de Varsovia. Després que deportaren els seus pares, Doris es va amagar junt amb la seua germana i altres familiars. No obstant això, la seua germana i un oncle van morir, i més va saber que els seus pares també havien sigut assassinats. La seua àvia va decidir llevar-se la vida.

Doris va aconseguir eixir clandestinament del gueto i va sobreviure durant un temps fent-se passar per una criada no jueva. Finalment, va ser capturada i enviada al Camp de concentració de Ravensbrück. En arribar allí, ella i la seua amiga Pepi van pensar a morir, però finalment van optar per continuar endavant.

# data[].attributes.body
DATA:1939-1945

Siegfried, un farmacèutic jueu polonès, va ser capturat en 1939 quan intentava fugir a França. Va ser un dels primers jueus enviats al camp de Sachsenhausen, on va patir maltractaments i treballs forçats. Despres, va ser traslladat a la pedrera de Gross-Rosen i, finalment, a Auschwitz en 1942.

En Auschwitz, Siegfried va utilitzar els seus coneixements de farmàcia per a curar presoners malalts i intentar salvar-los la vida. Al final de la guerra, va sobreviure a una brutal marxa de la mort, on els nazis assassinaven a qui no podia caminar. Malgrat tot el patiment, Siegfried va aconseguir sobreviure per a contar el seu testimoni.

# data[].attributes.headline
Carta de Hermann Göering a Reinhard Heydrich acerca de la Solución final

# data[].attributes.subject
Carta de Hermann Göering a Reinhard Heydrich acerca de la Solución final

# data[].attributes.body
"Complementant la tasca posada al seu càrrec en l'edicte datat el 24 de gener de 1939, i que consistix a resoldre la qüestió jueva de la manera més convenient possible, donada les condicions presents, per mitjans d'emigració, o d'evacuació, li encarregue que efectue els preparatius necessaris relacionats amb l'organització i els aspectes pràctics i materials, a fi d'aconseguir una solució global de la qüestió jueva en les esferes d'influència alemanya d'Europa.

En la mesura en què això concernix les competències d'altres instàncies centrals, estes hauran de ser involucrades.

Li encarregue, a més, em sotmeta amb rapidesa un pla global de les mesures pràctiques materials i d'organització, per a l'execució de la desitjada solució final de la qüestió jueva."

Fdo: Göring

# data[].attributes.body
Heinrich Himler(se escriu en dos emes) fue uno de los principales dirigentes del Partido Nacionalista Obrero Alemán y jefe de las SS, uno de los responsables directo del Holocausto.

Era un personaje siniestro, fanático de la raza aria y del nacionalismo inculcado por su padre.

Se suicidó ingiriendo una cápsula de cianuro al ser capturado por los británicos en 1945, para evitar ser juzgado por sus crímenes de guerra.

# data[].attributes.body
FETS:

El camp de concentració de Mauthausen el van crear els nazis l’any 1938. Després de la Guerra Civil espanyola, molts republicans van haver de fugir a França. Però allí molts van ser capturats pels nazis i enviats a camps de concentració com aquest. En total, van passar més de 7.000 republicans espanyols per Mauthausen.

CAUSES:

La principal causa és que els republicans van perdre la Guerra Civil i van haver d’exiliar-se. Quan van arribar a França, amb l’ocupació nazi, molts van ser detinguts i deportats perquè eren considerats enemics polítics.

CONSEQÜÈNCIES:

La vida al camp era molt dura: feien treballs forçats, passaven fam i constantment eren maltractats . Molts presoners van morir per esgotament o per les condicions extremes. Després de la guerra, en 1945, el camp es va alliberar, però molts supervivents no van poder tornar a Espanya i es van quedar a l’exili.

COM VAN SOBREVIVRE:

Els presoners intentaven ajudar-se entre ells i fer xarxes de suport per poder aguantar millor les condicions del camp, encara que era molt difícil.

EXEMPLE:

Un cas destacat és el de Francesc Boix, un presoner republicà que va aconseguir amagar fotografies del camp. Aquestes fotos després es van utilitzar com a proves contra els nazis als judicis.

# data[].attributes.body
Els camps de concentració van ser utilitzats pel règim nazi (entre 1933-1945, però massivament entre 1941-1945) per empresonar i controlar grups concrets de persones considerades enemigues.

Entre aquests grups es trobaven els jueus, el poble gitano, opositors polítics, persones amb discapacitat, homosexuals, etc...

Açò va portar unes greus conseqüències:

-->Conseqüències en aquell moment

Moltes persones morien per fam, malalties o esgotament a causa de les condicions de vida.

La violència i els càstigs eren habituals.

Es produïa una pèrdua d’identitat, ja que els presoners deixaven de ser tractats com a persones.

-->Conseqüències després de la guerra

Milions de persones havien mort i moltes comunitats van quedar destruïdes.

Els supervivents van patir seqüeles físiques i psicològiques durant tota la vida.

Es van impulsar normes internacionals per defensar els drets humans.

# data[].attributes.headline
2. Mesures aplicades i canvis a Alemanya

# data[].attributes.subject
2. Mesures aplicades i canvis a Alemanya

# data[].attributes.body
També es van aplicar mesures legals i socials estrictes. Depenent del grau d’implicació amb el règim nazi, les persones podien patir restriccions laborals o racionament. Al mateix temps, hi va haver una forta influència cultural dels Estats Units, coneguda com americanització, que va introduir nous valors democràtics a través de mitjans, productes i educació.

En este context, es va proposar el Pla Morgenthau, que buscava debilitar Alemanya eliminant la seua indústria i capacitat econòmica. No obstant això, va ser rebutjat per considerar-se massa dur i perjudicial per a l’estabilitat futura d’Europa

# data[].attributes.body
Un altre element clau van ser els Judicis de Nuremberg, que van començar el 20 de novembre de 1945. En ells, els Estats Units, Gran Bretanya, França i l’URSS van jutjar els principals líders nazis per crims contra la pau, crims de guerra i crims contra la humanitat. Este procés va marcar un abans i un després en la justícia internacional, ja que va establir la responsabilitat individual per estos delictes.

Entre els acusats van destacar figures com Hermann Göring, que es va suïcidar abans de la seua execució, i Albert Speer, que va mostrar penediment durant el judici, encara que la seua sinceritat continua sent debatuda. En total, dotze acusats van ser condemnats a mort, diversos van rebre cadena perpètua i alguns van ser absolts.

Els judicis també van servir per a exposar al món els horrors de l’Holocaust i els crims del règim nazi. A més, van assentar les bases del dret penal internacional modern i van contribuir a la creació de tribunals internacionals en el futur.

En conjunt, la desnazificació i els Judicis de Nuremberg no sols buscaven castigar els culpables, sinó també transformar la societat alemanya i generar un debat profund sobre la responsabilitat moral individual i col·lectiva.