# data[].attributes.headline
ASSAIG COM COMBATRE L’ANUMERISME AMB NOVES METODOLOGIES

# data[].attributes.subject
ASSAIG COM COMBATRE L’ANUMERISME AMB NOVES METODOLOGIES

# data[].attributes.body
En el document adjunt hi ha un assaig, l'objectiu principal del qual ésl donar idees de com, amb l’ajuda d’altres metodologies d’ensenyament, com el constructivisme o el connectivisme es pot combatre l’anumerisme, millorant la percepció que es té de les matemàtiques i potenciant l’esperit crític dels alumnes davant problemes de situacions reals, informacions numèriques, interpretacions gràfiques, etc. Per fer-ho, anem primer a definir la paraula anumerisme.

# data[].attributes.attachment_link.title
IDEES PER COMBATRE L'ANUMERISME AMB NOVES METODOLOGIES

# data[].attributes.body
En el document adjunt es pot veure un exemple de disseny d'activitat utilitzant la metodologia connectivista

# data[].attributes.attachment_link.title
Les teories de l'aprenentatge i els principis de DTP

# data[].attributes.attachment_link.title
George Siemens - Connectivism: Socializing Open Learning

# data[].attributes.headline
PRINCIPIS CONNECTIVISME I REPERCUSSIÓ EN EL DTP

# data[].attributes.subject
PRINCIPIS CONNECTIVISME I REPERCUSSIÓ EN EL DTP

# data[].attributes.body
El conductisme, el cognitivisme i el constructivisme són les tres grans teories d'aprenentatge utilitzades més sovint en la creació d'ambients instruccionals. (Siemens, 2004). Ara bé, el disseny instruccional ha evolucionat a causa de les noves necessitats socials i culturals del segle actual.
En conseqüència del gran impacte de l'era digital i de les limitacions que suposaven aquestes tres grans teories, neix un nou model o teoria d'aprenentatge anomenat connectivisme, el pioner del qual és George Siemens.
Siemens (2004) ens defineix el connectivisme com la integració de principis explorats per les teories de caos, xarxes, complexitat i autoorganització. L'aprenentatge és un procés que ocorre a l'interior d'ambients difusos d'elements centrals canviants - que no estan completament sota el control de l'individu.

# data[].attributes.attachment_link.description
Uploaded by Jordi López Puig on 2015-10-04.

# data[].attributes.body
La definició de disseny tecnopedagògic (DTP) o disseny instruccional ha anat canviant així com han anat evolucionant les diferents teories pedagògiques de l'ensenyament-aprenentatge i així com s'han anat incorporant les noves tecnologies a la societat.
Avui en dia no es pot concebre el DTP sense incloure les noves tecnologies no només com a fet puntual sinó de manera natural, com a mitja de comunicació, de recerca..
D'aquesta manera, podriem dir que el DTP consisteix en un procés de planificació compost d'un conjunt de fases molt relacionades incloent l'analisi de les necessitats dels alumnes, els objectius a assolir, el disseny i desenvolupament de les activitats d'aprenentatge, la implementació d'aquestes, la incorporació de recursos... tot això seguit de l'avaluació d'aquestes tasques, la difusió i l'autorregulació continua que permeti la retroalimentació.
Al següent enllaç podeu veure un debat amb diferents definicions i opinions:

http://cv.uoc.edu/app/blogaula161/161_m1_046_02_221047/2016/09/24/pac-1/#comments