# data[].attributes.headline
Найвідоміні воєнні перемоги

# data[].attributes.subject
Найвідоміні воєнні перемоги

# data[].attributes.body
Він проводив наскоки на Чернігівщині, іноді здійснював рейди до Полтавської губернії — у Лохвиці, Лубни, Дарницю, Русанівку, Троєщину. 25 лютого 1919 року Ангел спільно з отаманами Іваном Ґонтою і Чорною Марусею розгромив більшовиків під Ічнею. 23 квітня спеціальною постановою Реввоєнради був оголошений поза законом.

Ангел продовжував боротися з більшовиками до кінця серпня 1919 року. Найбільшим успіхом отамана в цей період було захоплення 27 липня 1919 року містечка Ічні. Сталося це о 2-ій годині ночі.

Після захоплення Чернігівщини Добровольчою армією Ангел з невеликим загоном на початку вересня 1919 року знову перебазувався на Правобережну Україну, почавши збройну боротьбу вже проти денікінців.

# data[].attributes.headline
Смерсь отамана Ангела

# data[].attributes.subject
Смерсь отамана Ангела

# data[].attributes.body
Як би там не було, в Україні отаман Ангел боровся і воював всього один рік, а потім загинув чи пропав, а все інше – тільки здогадки та припущення.

Отаман Ангел загинув зовсім молодим, було йому всього 22 роки. В одній з біографічних статей Євгена Ангела назвали «Чорним ангелом революції». Напевно, це звучить занадто пафосно, але відчайдушного патріотизму в нього було більше, ніж у більшості діячів визвольних змагань в Україні.

У роки радянської влади ім’я Ангела намагалися стерти з пам’яті народу. Через кілька років було репресовано і молодшого брата отамана Олександра. Його вислали до Сибіру, проживав під вигаданим ім’ям. У Тюмені проживає племінниця отамана Ангела Маргарита Орлова. Кілька років тому вона приїжджала до Власівки, розповіла історію свого дядька і подарувала єдине збережене фото отамана. На зворотному боці фотографії є напис, зроблений рукою Євгена Ангела: «Пусть мертвое сие изображенье живой мой образ воскресит».

# data[].attributes.headline
Політичні погляди

# data[].attributes.subject
Політичні погляди

# data[].attributes.body
Євген Ангел виступав з позицій раннього націоналізму, сформованого теоретиком українського націоналізму Миколою Міхновським на початку ХХ століття. Міхновський вважав, що Україна повинна мати власну державу, а інородці, які її експлуатують, є ворогами. Євген Ангел трактував це твердження занадто прямолінійно і радикально: ворогів необхідно знищувати.

# data[].attributes.headline
Популярність  «Куреня смерті»

# data[].attributes.subject
Популярність  «Куреня смерті»

# data[].attributes.body
Дієвим інструментом поповнення «Куреня смерті» була вдала агітація. Ангел був дуже популярним серед сільського населення свого повіту і губернії як захисник селян і, не в останню чергу, завдяки зовнішньому шарму й успіху в жінок. Його зовнішність описують так: високого зросту, брюнет, схожий на грузина. Підполковник Середа писав про зовнішність отамана Ангела: «В його чорних великих очах завжди палали вогники невичерпної енергії та рішучого характеру. Його жилава, рухлива постать завжди перебувала в напрузі всіх м’язів, вимагаючи постійно гострих вражень і мінливих рухів». У Романа Коваля: «…Гарний, стрункий, чорнявий отаман» або «красунь».

# data[].attributes.headline
Участь у військових діях

# data[].attributes.subject
Участь у військових діях

# data[].attributes.body
Євген Ангел організував у Конотопі «Курінь смерті» імені Кошового Івана Сірка. В «Курінь смерті» приймали добровольців. Це військове формування ввійшло до складу армії Директорії. Ангел хотів вдягти козаків свого загону в жупани червоного кольору, але не вийшло, обмежились довгими червоними шликами на шапках.

У початковий період в Армії УНР не було військових звань, а використовувалися традиційні назви посад Війська Запорозького. Поручик Євген Ангел іменувався курінним отаманом.

# data[].attributes.body
Початкову освіту Євген Ангел здобув удома, а в 7 років його відправили до рідної тітки на Північний Кавказ вчитися в кадетському корпусі. За іншими даними, Євген спочатку навчався в сільському початковому народному училищі, а вже потім поїхав на Кавказ.

# data[].attributes.body
Євген Петрович Ангел народився 1897 року в селі Власівці Борзнянського повіту Чернігівської губернії (нині Ічнянський район Чернігівської області). Зараз це маленьке село, в якому проживає півтори сотні жителів, але тоді населення села складало 2,5 тис. жителів.
Євген Ангел походив із болгарського роду Ангелових. Пишуть навіть, що він був далеким родичем знаменитої провидиці Ванги, але достовірних відомостей про це немає. Прізвище Ангелови широко поширене в Болгарії.
Згідно з родовим переказом, що дійшов від племінниці отамана Маргарити Орлової, болгар Ангелових привіз на Чернігівщину один із Тарновських після російсько-турецької війни 1828–1829 років. Можливо, це сталося раніше, оскільки в цій війні ніхто з Тарновських не брав участі

# data[].attributes.headline
Інші імена :

# data[].attributes.body
Інші імена :отаман Ангел
Народився : 1897
с. Власівка, Борзнянський повіт, Чернігівська губернія, Російська імперія
Помер :1919
Національність: українець
Відомий : український отаман, один з керівників повстанського руху проти більшовиків у 1918—19 роках на Чернігівщині та Сумщині

# data[].attributes.headline
Ангел Євген Петрович

# data[].attributes.subject
Ангел Євген Петрович