# data[].attributes.body
Iva Nikolić VI1
Vaskrs

# data[].attributes.body
Andrijana Milić

# data[].attributes.attachment_link.title
Српски обичаји за Бадњи дан и Божић

# data[].attributes.body
Marko Veličković 6/1

# data[].attributes.body
Običaj za veridbu

# data[].attributes.body
Andrijana Pavlovic

# data[].attributes.body
Andrijana Pavlovic

# data[].attributes.body
Običaj za krštenje- Staša Vojvodić

# data[].attributes.body
Teodora Matic VI¹

# data[].attributes.body
Teodora Matić VI¹

# data[].attributes.body
Krstenje deteta je uvek bila velika stvar za porodicu,jer tim cinom dete postaje legitiman clan hriscanske zajednice.Ranije se dete krstavalo do navrsenih 40 dana,jer je tada bila velika smrtnost dece usled bolesti,a deca koja nisu bila krstena,nad njima nije moglo da se izvrsi opelo.Posle nekoliko dana od porodjaja ,kada majka i dete izadju iz porodilista vrsi se znamenje deteta.Odlazi se sa jednom flasom  za vodu kod svestenika po znamenje.Svestenik osveti vodicu,naspe nasoe u flasu,stavi u nju bosiljak,i daje detetu ime koje nosi do krstenja.To ime se zove,,znamenje''.Ovo se vrsi u spomen,kada su malog Hrista ,odneli osmi dan u hram i kada je dobio ime.Vodica u flasi se odnosi kuci,i po narodnom obicaju ta vodica se dodaje 40 dana u vodu kojom se kupa dete.Krstenje se obavlja u crkvi ili manastiur,a moza i u domu roditelja.Posle krstenja ,voda kojom je dete krsteno se prosipa na mesto gde se ne gazi  ili se prospe uz neki kalem ili u cvece.Kosica koju svestenik odsece pri krstenju,stavlja se u vosak,pa se i ona stavlja na neki kalem.Majka ne moze da prisustvuje krstenju,jer se zena posle porodjaja smatra necistom.Na krstenju kum daje ime detetu. On je svedok krstenja i duhovni otac deteta. Zato kum mora biti pravislavne vere, krsten,  cistog i moralnog zivota i mora biti punoletan. Njegova duznost u daljem zivotu kumceta je da brine o verskom vaspitanju svog kumceta. Zbog toga je institucija kumstva na velikoj visini. U narodu se kaze ,,Bog na nebu-kum na zemlji". Uglavnom su deca dobijala ime po dedi, a dogadjalo se i da dobije ime po nekome junaku u koliko se u vreme njegovog rodjenja desio neki znacajan dogadjaj. U porodicama gde je bila velika smrtnost dece vazilo je nepisano pravilo da majka novorodjeno dete iznese na raskrsnicu i simbolicno ga ostavi. Prvi koji naidje na bebu bi postao kum i on bi dao ime ,  sto je i stari kum morao to da prihvati za dobrobit porodice. Zbog toga su u istocnoj Srbiji vrlo cesta imena Najda i Najden, sto znaci nadjen.Uglavnom je posle krstenja kum detetu poklanjao zlatnik. Za ovaj svecani dogadjaj treba pripremiti krsnicu-platno bele boje, velicine od jednog do jednog ipo metra u koje se dete uvija posle krstenja, od tog platna se posle sasije benkica ili jastucnica za spavanje. Potrebno je i ulje, uglavnom maslinovo, kojim se posle pomazuje. Kum kupuje svecu i jedan ili dva velika peskira, kao i krstic  za dete. U nekim krajevima ima obicaj da se  posle krstenja dete unese u kucu i nosi se u sobu unakrst u sva cetiri ugla, a ako kasnije  dete bude nevaljalo, kaze se da nije doneseno u svako cose.

Teodora Matic VI1