# data[].attributes.body
Ioica Bogdan

# data[].attributes.attachment_link.description
Generatorul de curent continuu (dinamurile) Alcatuire Prezinta doua elemente constructive principale: un stator si un rotor Statorul Statorul se compune din: carcasă, scuturi portlagăr, poli magnetici aparenţi,(principali şi auxiliari), înfăşurări(de excitaţie, de compensare şi auxiliare), suport portperii şi cutie de borne. Carcasa confecţionată din material feromagnetic (de regulă oţel masiv) serveşte pentru închiderea câmpului magnetic între doi poli alăturaţi.

# data[].attributes.body
Alex Dragus

# data[].attributes.body
Fizicianul Amper

# data[].attributes.body
Joseph Henry

# data[].attributes.body
Adina Neamţu

# data[].attributes.body
Maria Ileana

# data[].attributes.attachment_link.description
Titlu: Bobine Nume: Maria Ileana Clasa: a X-a C, Colegiul National "Horea, Closca si Crisan" Profesor coordonator: Ramona Humeniuc Exemplu de bobine -bobine electrice-

# data[].attributes.body
Popeiu Roxana

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
b)Coborarea tensiunii
Principiul acestui transport poate fi demonstrat realizand montajul din fig. alaturata. U1 ar reprezenta tensiunea alternatorului din centrala electrica(in cazul acestui experiment,tensiunea de 220 V de la retea). T1 este transformatorul ridicator de tensiune(L1 de 600 spire,L2 de 12000 spire) iar T2 este transformatorul coborator de tensiune la centrul consumator(L1' de 12000 spire, L2' de 600 spire). B1 este un bec de 220 V si reprezinta consumatorul. Firele de legatura intre T1 si T2,foarte subtiri si lungi de cativa metrii,alcatuiesc linia de transport. Unul dintre fire este intrerupt 1-2 mm pe portiunea A-B,astfel incat sa formeze un descarcator. La inchiderea circuitului primar sar scantei intre A si B,dovedind ca pe linia de transport tensiunea este mare(aproximativ 4000 V),iar becul lumineaza normal,ca la 220 V.
Bobina este în electrotehnică un dispozitiv electric pasiv, care are două terminale (capete) și este folosit în circuitele electrice pentru a înmagazina energie în câmp magnetic sau pentru detecția câmpurilor magnetice. Parametrul specific al unei bobine este inductanța sa.
Bobina
Aplicatiile transformatorului
Cu ajutorul trusei didactice "Set de bobine cu miez de fier" se realizeaza un transformator care sa aiba o bobina(L1) de 6000 de spire in secundar. Primarul se alimenteaza la tensiunea U=24 V c.a. de la alimentatorul pentru experiente de electricitate. In circuitul secundarului se conecteaza un bec cu Ne.
La inchiderea circuitului primar cu ajutorul intrerupatorului K,se obtine in secundar o tensiune U2 aproximativ 800 V,iar becul cu neon lumineaza. Conectat direct la bornele primarului,becul nu lumineaza,tensiunea U1 fiind mai mica decat cea necesara. Deci U2<U1,transformatorul fiind ridicator de tensiune.

a) Ridicarea tensiunii.
In montajul din fig. alaturata primarul transformatorului introdus pe o latura a cadrului de fier,are 180 de spire,iar secundarul introdus pe cealalta latura a cadrului,are 12 spire. Secundarul se inchide prin beculetul B de 1,5 V. La mal,desi,conectat la tensiunea din primar,U1=24 V,s-ar fi ars imediat. In acelasi montaj se inlocuieste bobina de 12 spire,cu alta de 6 spire si se inchide circuitul secundar printr-un fir de lita.
La inchiderea intrerupatorului se observa cum fierul se inroseste. Tensiunea a coborat de 30 de ori,iar intensitatea curentului secundar a crescut de acelasi nr. de ori,ceea ce duce la inrosirea si topirea,in cele din urma,a firului.
c)Principiul energiei electrice la distanta
De fapt,energia electrica este transmisa prin liniile de transport,de la centralele electrice in centralele de distribuire folosind curentul trifazat. De la aceste centre,energia ajunge la consumator prin retele de distributie. In centrale se genereaza tensiuni inalte de 6-20 kV. De aici,dupa ridicarea tensiunii cu ajutorul transformatorului,energia electrica a sistemului electric trifazat se transporta la distante mari,pierderi reduse,prin liniile de transport sub tensiuni foarte inalte,valorile intremediare cele mai folosite fiind cele de 110 kV,220 kV si 400kV. In apropierea centrului de distribuire se coboara tensiunea la 35 kV,de exemplu,tot cu ajutorul transformatorului,in statia principala de transformare.
Bibliografie:
Manual fizica clasa a X-a de Cleopatra Gherbanovschi si Nicolae Gherbanovschi
Wikipedia
Ulterior se coboara din nou tensiunea de transformare secundara,de unde se obtin tensiuni de 3 kV pana la 10 kV si apoi tensiuni joase de ordinul sutelor de volti. De aici,folosind retele de distribuite trifazate,de obicei cu fir neutru,energia electrica a curentului electric alternativ este data consumatorilor sub tensiuni cu valori cunoscute Ul/Uf=380/220 V. In uzine si fabrici se foloseste pentru actionarea masinilor-unelte reteaua trifazata in triunghi,cu tensiunea de linie Ul=380 V,in timp ce pentru locuinte se foloseste tensiunea de faza Uf=220 V a dispunerii in Y cu fir neutru.(fig. 3.42)
Liniile de transport se intind pe distante mari si sunt linii aeriene. In orase retelele de distributie a energiei electrice sunt retele subterane.
Colegiul National „Horea, Cloșca și Crișan" Alba Iulia, jud. Alba

Coordonator: prof. HUMENIUC Ramona,
Colegiul Național "Horea, Cloșca și Crișan" Alba Iulia, Alba

Aplicatiile transformatorului
de: Popeiu Roxana Nicoleta, clasa X-a C,Profil matematica-informatica intensive informatica,

# data[].attributes.attachment_link.description
b)Coborarea tensiunii Principiul acestui transport poate fi demonstrat realizand montajul din fig. alaturata. U1 ar reprezenta tensiunea alternatorului din centrala electrica(in cazul acestui experiment,tensiunea de 220 V de la retea). T1 este transformatorul ridicator de tensiune(L1 de 600 spire,L2 de 12000 spire) iar T2 este transformatorul coborator de tensiune la centrul consumator(L1' de 12000 spire, L2' de 600 spire).

# data[].attributes.body
Giorgiu Alexandra-Maria

# data[].attributes.attachment_link.title
Circuit de curent alternativ:R.L.C paralel

# data[].attributes.attachment_link.description
Copy this quick tutorial to learn how prezi works

# data[].attributes.body
Fizicianul Ohm si legea lui Ohm

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Fizicianul Ohm si Legea lui Ohm
Georg Simon Ohm
Georg Simon Ohm (n. 16 martie 1789, Erlangen - d. 6 iulie 1854, München) a fost un fizician și educator german. Încă de la începutul carierei sale didactice, ca profesor de liceu, Ohm a studiat pila galvanică inventată de contele italian Alessandro Volta. Folosind echipament creat de el însuși, fizicianul german a descoperit proporționalitatea dintre diferența de potențial, intensitatea curentului electric și rezistența electrică care a devenit cunoscută în lumea științifică începând cu 1826 și până azi ca legea conducției electrice, dar mai ales ca legea lui Ohm.

Ulterior, devenit profesor la Universitatea din Nürnberg, Ohm a adus și alte contribuții la dezvoltarea fizicii, dintre care legea acustică Ohm, propusă în 1843, cunoscută ca teoria sirenelor, și interferența luminii polarizate în cristale (1854) sunt cele mai semnificative.

Printre multe contribuții remarcabile, trebuie menționate definirea cu adevărat științifică a fenomenelor electrocinetice, compararea curentului electric cu debitul unui fluid, a diferenței de potențial ca o diferență de nivel și definirea exactă a sarcinii electrice, a intensității curentului electric și a tensiunii electromotoare.

Georgh Simon Ohm a rămas cunoscut în fizică și datorită faptului că unitatea de măsură a rezistenței electrice îi poartă numele, numindu-se ohm.
Formularea legii lui Ohm
Legea lui Ohm se aplică pentru conductori electrici la capetele
cărora se aplică tensiuni electrice. Legea lui Ohm spune că într-un circuit intensitatea (I) curentului electric este direct proporțională cu tensiunea aplicată și invers proporțională cu rezistența (R) din circuit.

Formula matematică a legii lui Ohm este:
I=U/R
unde:
I este intensitatea curentului, măsurată în amperi;
U este tensiunea aplicată, măsurată în volți;
R este rezistența circuitului, măsurată în ohmi.

Cu alte cuvinte, în cazul unui rezistor a cărui rezistență este constantă, dacă tensiunea crește, intensitatea curentului va crește proportional cu tensiunea și invers. Un astfel de rezistor care respectă fidel legea lui Ohm se numește rezistor ohmic.
Instrumentul pentru măsurarea rezistențelor electrice este ohmmetrul. Rezistența se poate măsura și indirect, măsurând tensiunea și intensitatea și făcând apoi raportul dintre mărimile acestora.
Relația R cu I și U în "Legea lui Ohm"
Intensitatea curentului electric pe o porțiune de circuit este direct proporțională cu tensiunea electrică aplicată la capetele porțiunii și invers proportională cu rezistența porțiunii de circuit pe care este aplicată tensiunea.

Formula :
I=U/R
Legea lui Ohm
Legea lui Ohm sau legea conducției electrice, stabilește legăturile între intensitatea curentului electric (I) dintr-un circuit electric, tensiunea electrică (U) aplicată și rezistența electrică (R) din circuit.

Legea lui Ohm se poate aplica și unei porțiuni de circuit.
Titlu: Fizicianul Ohm si Legea lui Ohm
Nume: Maria Metes
Clasa: a X-a C, Colegiul National "Horea, Closca si Crisan"
Profesor coordonator: Ramona Humeniuc

Georg Simon Ohm
Legea lui Ohm pe o portiune ce circuit
Intensitatea curentului electric într-un circuit electric este direct proporțională cu tensiunea electromotoare (t.e.m) și invers proportională cu rezistența totală a circuitului.

Formula:
I=E/(R+r)
Legea lui Ohm pe intreg circuit
Fizica: Legea lui Ohm partea 1 | Win School
Bibliografie:

https://ro.wikipedia.org/wiki/Legea_lui_Ohm
https://www.google.ro/search?q=legea+lui+ohm&espv=2&biw=1920&bih=935&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ved=0ahUKEwi7zImZgqjNAhWCExoKHSgmAZwQ_AUIBigB&dpr=1
https://www.teguna.ro/wiki/Legea_lui_Ohm

# data[].attributes.attachment_link.description
Fizicianul Ohm si Legea lui Ohm Georg Simon OhmGeorg Simon Ohm (n. 16 martie 1789, Erlangen - d. 6 iulie 1854, München) a fost un fizician și educator german. Încă de la începutul carierei sale didactice, ca profesor de liceu, Ohm a studiat pila galvanică inventată de contele italian Alessandro Volta.

# data[].attributes.body
Masini de curent continuu

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
By: Sebeni Dragos Daniel
Masini de curent continuu
BIBLIOGRAFIE:

WWW.YOUTUBE.COM

GOOGLE IMAGES

www.slideshare.net/IonutFiorosu/masina-de-curent-continuu

Manual de fizica cls a-X-a
Elemente constructive
Masina de curent continuu are trei parti principale:inductor,indus si colec-
tor.
Masinile de curent continuu pot fi:
-Masini heteropolare:sistemul inductor
este format dintr-o succesiune alternanta de poli nord si sud.
-Masini homopolare:functionarea lor se face pe baza discului lui Faraday.
1.Inductorul(statorul)-alcatuire:
a)carcasa-otel turnat
-tole de otel electrotehnic
b)mai multe perechi de poli(electromagnetici prin care trece c.e.)
*Inductorul produce flux magnetic inductor.
*Excitatia inductorului:
-independenta(cand curentul de excitatie este furnizat de o sursa separata).
-proprie(curentul de excitatie este furnizat de generator).

Colectorul-se aseaza pe acelasi ax cu rotorul.
-forma cilindrica
-alcatuit din lame de cupru:
*izolate intre ele cu foi de mica
*izolate fata de piesele de strangere
*diametral opuse
*calca periile
Extremitatile bobinelor se lipesc la lamelele de colector cu cositor sau cu argint.

Indusul(rotorul)-forma de cilindru
-alcatuit din tole izolate(ca sa nu form curenti turbionari) de otel si dispuse perp. pe arborele masinii
-cilindrul are crestaturi in care sunt asezate conductoarele(in ele se formeaza t.e.m indusa)
-arborele(axul)rotoric
*din otel
*rol de transmitere a cuplului mecanic--la motor este intre rotor si capat de arbore liber
--la generator este invers

# data[].attributes.attachment_link.description
By: Sebeni Dragos Daniel Masini de curent continuu BIBLIOGRAFIE: WWW.YOUTUBE.COM GOOGLE IMAGES www.slideshare.net/IonutFiorosu/masina-de-curent-continuu Manual de fizica cls a-X-aElemente constructive Masina de curent continuu are trei parti principale:inductor,indus si colec-tor.

# data[].attributes.body
Marginean Bogdan Andrei

# data[].attributes.attachment_link.description
MORORUL ASINCRON Mașina asincronă (numită și motor asincron, deoarece funcționează în special în regim de motor) este o mașină electrică de curent alternativ care nu are conexiuni între stator și rotor, transferul de energie dintre aceste circuite realizându-se prin inducție electromagnetică.

# data[].attributes.body
Autoinductia

# data[].attributes.body
Alternator Monofazat

# data[].attributes.body
Transformatorul

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ce este un transformator,totuși?
Soooo...de ce avem nevoie de așa ceva?
„Transofrmatorul permite,deci,transformarea unei valori a tensiunii în altă valoare de tensiune,transformarea necesară
pentru transportul(transferul) și distribuția cu pierderi minime de energie electrică în curent alternativ."
Construcția și funcționarea transformatorul monofazat
Randamentul transformatorului
Transformatorul
Prezentat de către: Străjan Ioan-George
să trecem la treaba!
„Un transformator este o mașină electrică care transferă energie electrică dintr-un circuit (primarul transformatorului) în altul (secundarul transformatorului), funcționând pe baza legii inducției electromagnetice. Un curent electric alternativ care străbate înfășurarea primară produce un câmp magnetic variabil în miezul magnetic al transformatorului, acesta la rândul lui producând o tensiune electrică alternativă în înfășurarea secundară."

https://ro.wikipedia.org/wiki/Transformator
pe scurt avem 2 versiuni
„Transformatorul este un aparat static bazat pe fenomenul inducției electromagnetice; el primește o putere electrică, în curent alternativ, la o tensiune U1 și o intensitate I1 aplicată unui circuit numit primar și o redă, cu aceeași frecvență, la o tensiune U2 și o intensitate I2,la bornele unui circuit numit secundar."
Definiție luată din cartea de fizică
(din care nu prea înțeleg nimic)
Pe înțelesul oamenilor...
Valoarea tensiunii din circuitul primar se transformă în altă valoare de tensiunie,la circuitul secundar.
?!
??
cartea de fizică spune că:
Un scurt exemplu:
Să presupunem că avem un transformator,
pe care,după cum am observat anterior,
se găsește un circuit primar și unul secundar.
Circuitul primar
La bornele acestuia se aplică,mulțumită unui alternator,o tensiune de 6000 V.
Circuitul secundar
Mulțumită transformatorului, aici(în circuitul secundar),poate da o tensiune de 120000 V.
(e de 20 de ori mai mare!)
Cartea de fizică spune că:
"Această tensiune se aplică unei linii de transport.Pentru o putere în linie egală cu cea furnizată de alternator,intensitatea curentului va fi de 20 de ori mai mică,deci pierderile prin efect Joule de 400 de ori mai mici."
transport economic de energie electrică
reducerea pierderilor de energie
cantitate de metal(necesar fabricării conductoare care formează linia de transport) mai mică
Construcție
„Cadru/Miez de fier care reprezintă un circuit magnetic închis,format din role cu grosimea de 0,3-0,5 mm,izolate între ele cu lac sau hărtie,împiedicându-se astfel formarea curenților induși cu intenitate mare.
Tolele se fac din ferosiliciu,în care pierderile de energie sunt minime atunci când,la inversarea alternativă a magnetizării,energia electrică se disipă sub forma de căldură.
Pe cadru se bobinează două înfășurări din sârmă de cupru.Rolul cadrului de fier este de a realiza un cuplaj magnetic strâns între aceste înfășurări, prin concentrarea liniilor câmpului magnetic, și de a mări fluxul magnetic prin spirele celor două circuite.Circuitul secundar este generatorul de tensiune în linia de întrebuințare. Același circuit de la două transformatoare identice poate fi numit primar sau secundar,după cum se găsește la capătul liniei de unde se furnizează energie electrică sau de la capătul liniei receptoare de energie electrică."
-cartea de fizică
Presupunem că ambele circuite ale transformatorului au spirele înfăşurate în
acelaşi sens şi că fiecare are N1 respectiv N2 spire. Transformatorul se consideră că funcţionează în gol (i2 =0), adică circuitul secundar este fără consumator). Dacă se aplică transformatorului tensiunea alternativă u1 de valoare efectivă U1 în primar
apare curentul de intensitate i1 şi valoare efectivă I1. Acesta dă naştere fluxului
magnetic alternativ, având valoarea instantanee Φ = Φmcos ωt. Acest flux variabil
care străbate spirele ambelor înfăşurări face să apară în cele N1 spire ale primarului o t.e.m. de autoinducţie:

e1=-N1*d*Φ/d*t = N1*ω*Φm*sin ωt

iar în secundar, t.e.m. este:

e2=-N2*d*Φ/d*t = N2*ω*Φm*sin ωt

Facem raportul celor două relaţii:
e1/e2=N1/N2
Conform legii lui Ohm, în circuitul primar suma dintre tensiunea de alimentare
u1 şi t.e.m. de autoinducţie e1 trebuie să fie egală cu căderea de tensiune din primar:
u1+e1 =R1*i1
unde R1 este rezistenţa primarului.
De obicei, valoarea lui R1 este mică şi produsul R1i1 se poate neglija, astfel
încât:
e1 ≈ -u1
Semnul '' − '' arată că t.e.m. de autoinducţie este în opoziţie de fază cu tensiunea
reţelei de alimentare a transformatorului, u1.
La funcţionarea în gol a transformatorului, t.e.m. e2 este egală cu tensiunea u2
de la bornele secundarului:
e2=u2
Rezultă deci, că:
e1/e2 = -u1/u2
T.e.m. e1 şi e2 sunt în fază, iar tensiunile u1 şi u2 sunt în opoziţie de fază
(semnul '' - '' din faţa raportului u1 / u2 indică această defazare, de π radiani).
În valoare absolută, rezultă o relaţie şi între valorile efective ale mărimilor
alternative:
U1/U2≈E1/E2=N1/N2=k
Raportul tensiunilor la bornele înfăşurărilor, la mersul în gol al transformatorului,
notat cu k, se numeşte raportul de transformare al transformatorului.
Dacă k < 1, u2 > u1, transformatorul poartă denumirea de transformator
ridicător de tensiune, iar dacă k > 1, u2 < u1, se numeşte transformator coborâtor de
tensiune. Când k = 1, u2 = u1, transformatorul serveşte la separarea electrică a
circuitelor, ele rămânând cuplate prin câmp magnetic, adică cuplate inductiv.
Transformatoarele cu raport de transformare apropiat de unitate sunt folosite în
unele montaje din electronică.
Dacă la bornele transformatorului se conectează un consumator rezistiv de
rezistenţă RS, prin circuitul secundar va apărea curentul de intensitate i2. În acest
caz, u2 ≈ e2 deoarece apare căderea de tensiune pe sarcină RS i2. În condiţii normale (nominale) de funcţionare, diferenţa e2 - u2 este mică, deoarece şi pierderile Joule
în secundarul transformatorului sunt mici. Se poate deci considera că practic,
puterea P1 din primar şi cea din secundar P2 sunt egale: P1 = P2 sau U1I1 = U2I2 , de
unde:
U1/U2=I2/I1≈N1/N2=k
Pentru cazul transformatorului care funcţionează în sarcină, în sensul că la
bornele primarului se aplică tensiunea u1 de la o reţea de alimentare, iar la bornele
înfăşurării secundare este conectat un receptor (consumator) de curent alternativ,
procesele fizice sunt, în principal, următoarele: circuitul secundar fiind închis
printr-un consumator oarecare, rezistiv sau rezistiv - reactiv, t.e.m. produce în el un
curent de intensitate i2. Acest curent produce la rândul său un flux Φ2 care conform
legii lui Lenz este de sens contrar fluxului creat de curentul primar, denumit flux de
regim Φ1. Având în vedere faptul că transferul de putere din primar în secundar
(realizat prin cuplaj magnetic) face să apară o serie de pierderi de natură electrică şi
magnetică (prin efect Joule în înfăşurări şi pierderi prin curenţi turbionari şi
histerezis în miezul de fier) valoarea maximă a fluxului Φ2 este mai mică decât
valoarea maximă a lui Φ1 . Diferenţa celor două fluxuri constituie fluxul principal
prin transformator şi este practic egal cu fluxul Φ = Φm cos ωt produs de curentul
primar la mersul în gol al transformatorului: Φ = Φ1 - Φ2 = Φm cos ωt. La o creştere
a sarcinii, valoarea maximă a lui Φ2 creşte şi are ca efect tendinţa de scădere a
fluxului principal Φ . Ca efect, din relaţia:
i1=(u1-N1*dΦ/dt)/R1 , (din u1+e1=R1*i1,e1=-N1*dΦ/dt)
rezultă că valoarea efectivă I1 creşte. Creşterea lui I1 implică creşterea valorii
maxime a fluxului Φ1. Ca urmare, Φm rămâne practic constant în raport cu variaţia
sarcinii.
Aşadar, când creşte sarcina transformatorului, adică creşte I2, creşte şi intensitatea curentului I1 prin circuitul primar, deoarece puterea furnizată în
secundar creşte şi deci trebuie să crească şi puterea absorbită de primar de la reţeaua de alimentare. Invers, la scăderea puterii în secundar, scade şi puterea
absorbită de primar.
Pentru transformatoarele de înaltă frecvenţă din aparatura electronică se
folosesc miezuri din ferită (amestec sinterizat din oxizi de fier şi alţi oxizi) care au
permitivitate relativă mare şi conductivitate redusă.
(si acum incepe
partea plictisitoare)
(si asta nu e tot)
(si mai continua)
(tot nu e destul)

(însfârșit)
Randamentul transformatorului se defineşte ca fiind raportul dintre puterea activă P2 furnizată de secundar şi puterea activă P1 primită de către primar de la reţeaua de alimentare.
Diferenţa P2 - P1 reprezintă puterea pierdută de transformator, care se compune
din pierderile prin efect Joule în înfăşurările transformatorului numite pierderi în
cupru PCu = R1I1
2
+ R2I2
2 şi pierderile prin histerezis şi curenţi turbionari, numite
pierderi în fier, PFe. Deci, expresia randamentului este:

η=P2/P1
sau
η=P2/(P2+PCu+PFe)
Randamentul atinge un maxim când PCu = PFe. Cum transformatorul nu are
piese în mişcare, ele nu au pierderi de energie prin frecări şi funcţionează cu
randamente mai mari decât ale maşinilor electrice rotative, atingând chiar valori de 99% la transformatoarele de putere mare.
Bilanţul puterilor active într-un transformator lucrând în sarcină
Cum să construiești un transformator electric?
(tutorial în english)

Bibliografie
Cartea de fizică
https://ro.wikipedia.org/wiki/Transformator
http://ep.etc.tuiasi.ro/site/Introducere%20in%20Electronica/SCA3.pdf
Vă mulțumesc pentru atenție! :D
Pop,uite!
(mi se pare ciudat cum sună ultima propoziție dar așa era scris in carte,oh well..)

# data[].attributes.attachment_link.description
Ce este un transformator,totuși?Soooo...de ce avem nevoie de așa ceva?„Transofrmatorul permite,deci,transformarea unei valori a tensiunii în altă valoare de tensiune,transformarea necesarăpentru transportul(transferul) și distribuția cu pierderi minime de energie electrică în curent alternativ."Construcția și funcționarea transformatorul monofazatRandamentul transformatorului Transformatorul Prezentat de către: Străjan Ioan-George să trecem la treaba!„Un transformator este o mașină electrică care transferă energie electrică dintr-un circuit (primarul transformatorului) în altul (secundarul transformatorului), funcționând pe baza legii inducției electromagnetice.

# data[].attributes.body
Efectul Joule-Lenz (Efectul termic)

# data[].attributes.body
Reostate

# data[].attributes.attachment_link.description
Reostate Corfuță Paul Colegiul Național Horea,Cloșca și Crișan Profesor coordonator: Ramona Humeniuc Reostate Reostatele sunt aparate de masura foarte des intrebuintate, mai ales in laboratoare.In multe montaje este necesara prezenta unui rezistor a carei rezistente poate fi variata, putand fi astfel limitata intensitatea curentului prin circuit la o valoare convenabila.

# data[].attributes.body
INDUCTIA MAGNETICA.FORTA ELECTROMAGNETICA

# data[].attributes.attachment_link.description
PROIECT FIZICA PROIECTE FIZICA X C-AN SCOLAR 2015-2016. Elev: Filimon Bogdan Liceu: Colegiul National Horea Closca si Crisan Profesor coordonator:Humeniuc Ramona

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Clasificarea masinilor electrice
Masinile electrice sunt masinile caracterizate atat prin marimi de natura mecanica, cat si de natura electromagnetica si in care are loc un proces de convertire a energiei mecanice in energie electromagnetica(generatoare) sau invers(motoarele electrice). Aceste procese sunt insotite de transformarea inevitabila a unei parti din energia prmiara in caldura, pierderile Joule fiind determinate in stabilirea randamentului convertirii
Din punct de vedere al constructiei mecanice, masinile electrice au doua parti principale: una fixa, numita stator, si alta mobila, care se poate pune in miscare de rotatie, denumita rotor.
Masinile electrice pot fi de curent alternativ sau de curent continuu. Masinile electrice sunt reversibile, adica aceeasi masina poate functiona fara modificari constructive, fie in regim de generator, fie de motor.
Motoare electrice rotative. Clasificarea masinilor electrice.
Motoare electrice rotative
Un motor electric (sau electromotor) este un dispozitiv electromecanic ce transformă energia electrică în energie mecanică. Transformarea în sens invers, a energiei mecanice în energie electrică, este realizată de un generator electric. Nu există diferențe de principiu semnificative între cele două tipuri de mașini electrice, același dispozitiv putând îndeplini ambele roluri în situații diferite.
Fiind construite într-o gamă extinsă de puteri, motoarele electrice sunt folosite la foarte multe aplicații: de la motoare pentru componente electronice (hard disc, imprimantă) până la acționări electrice de puteri foarte mari (pompe, locomotive, macarale).
Majoritatea motoarelor electrice funcționează pe baza forțelor electromagnetice ce acționează asupra unui conductor parcurs de curent electric aflat în câmp magnetic. Există însă și motoare electrostatice construite pe baza forței Coulomb și motoare piezoelectrice.

# data[].attributes.attachment_link.description
Clasificarea masinilor electriceMasinile electrice sunt masinile caracterizate atat prin marimi de natura mecanica, cat si de natura electromagnetica si in care are loc un proces de convertire a energiei mecanice in energie electromagnetica(generatoare) sau invers(motoarele electrice).