# data[].attributes.body
Verdenshistorien første del - baggrund

# data[].attributes.attachment_link.title
Verdenshistorien del 1   en plads på jorden480P

# data[].attributes.attachment_link.description
En meget hurtig gennemgang, som måske kan være med til at skabe lidt overblik, men glem ikke KILDEKRITIKKEN

# data[].attributes.body
Verdenshistorien anden del - baggrund

# data[].attributes.attachment_link.title
Verdenshistorien del 2   en plads i himlen480P

# data[].attributes.attachment_link.description
En meget hurtig gennemgang, som måske kan være med til at skabe lidt overblik, men glem ikke KILDEKRITIKKEN

# data[].attributes.body
Baggrund

# data[].attributes.attachment_link.description
Hjemmeside om dansk historie fra oldtiden til nutiden udarbejdet på Aarhus Universitet af historikere, arkæologer og andre forskere

# data[].attributes.body
BAGGRUND

Indhold side 5

# data[].attributes.body
BAGGRUND

Indhold side 4

# data[].attributes.body
BAGGRUND

Indhold side 5

# data[].attributes.body
BAGGRUND

Indhold side 6

# data[].attributes.body
BAGGRUND

Indhold side 5

# data[].attributes.body
BAGGRUND

Indhold side 5

# data[].attributes.body
Brug biblioteket

# data[].attributes.body
Sendt til censor :o)

# data[].attributes.body
Find en makker

Vælg HISTORIEKANON

Taber mod taber

Vinder mod vinder

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Reformationen er betegnelsen for det opgør med den katolske kirke, som fandt sted i første halvdel af 1500-tallet. Den begyndte med Martin Luther og 95 teser

1. Martin Luther bliver munk

Martin Luther (1483-1546) er Reformationens egentlige igangsætter og hovedperson. Luther voksede op i Sachsen i Midttyskland. Hans far ønskede, at han skulle studere jura, men Luther afbrød studiet for at blive munk til faderens store vrede.

Luthers største anliggende var hans indre krise. Han søgte efter sikkerhed i sin tro. Og den mente han, at kunne finde i et fromt og asketisk munkeliv. Han søgter derfor om optagelse i en af de strengeste munkeordener, som tiden bød på.

2. Luthers nye erkendelse af Gud

Efter optagelsen i Augustinerklosteret i Erfurt blev han præsteviet, og klosterledelsen bestemte endvidere, at han skulle bruge tiden på teologiske studier. Han opnåede doktorgraden og blev dernæst professor i bibelfortolkning ved universitetet i Wittenberg. Han fik også administrative opgaver for sit kloster og var blandt andet på en rejse til Rom.

Alt imens Luther underviste og studerede, prøvede han fortvivlet gennem fromhedsøvelser at nå frem til en sikkerhed for, at han var elsket og frelst af Gud.

Men Gud forbliver blot en dømmende Gud for Luther. Efterhånden når Luther til den afgørende erkendelse, at Gud slet og ret giver sin kærlighed til mennesket. Denne kærlighed kan mennesket modtage i tillid og åbenhed, altså i tro.

3. Opgør med afladshandelen

Som følge af sin nye erkendelse indbød Luther den 31. oktober 1517 til en diskussion om aflad og bod. Indbydelsen blev, som det var skik og brug, opslået på kirkedøren i Wittenberg. Og ligeledes efter skik og brug havde han formuleret en række teser på latin, som grundlag for debatten.

Men inden Luther blev rigtig klar over det, var teserne blevet oversat til tysk og spredt ud over landet. Der opstod et voldsomt røre, for det her angik nemlig det inderste i folks fromhedsliv: Sjælens ophold i skærsilden efter døden. Her var folk særligt optagede af, om de i dette liv kunne nå at udføre alle de bodshandlinger, som kirken idømte. Hvis ikke ville man slæbe dem med i skærsildenog hvordan kunne man så komme fri af dem? Kirkens svar var køb af aflad, dvs. køb af ekstra andagter ved helligsteder, der ville forkorte sjælens ophold i skærsilden.

Luther afviste, at man kunne købe sig til frelse. Kirkens lære var i strid med Bibelen. Dermed var kampen mod kirken begyndt.

4. Reformatoren Luther dømmes som kætter

Kirken forsøgte nu ved forhør af og teologiske debatter med reformatoren Luther at afvise hans opfattelse. Men Luther gik til modangreb med en lang række skrifter, der med lynets hast blev spredt over det tyske område.

Nu truede kirken med en kætterproces mod Luther. Paven erklærede, at Luther inden 60 dage skulle tilbagekalde sin lære.

Luther mødte op i Worms hos den tysk-romerske kejser under løfte om frit lejde. Overfor kejseren erklærede Luther, at han ikke kunne tilbagekalde med mindre hans opfattelse stred mod Bibelen. Luther havde nu så megen opbakning hos de tyske fyrster, at kejseren og kirkens ledelse ikke turde røre ham.

5. Den Augburgske Bekendelse

Ved en rigsdag i byen Augsburg (1530) fremlagde Luthers medarbejdere en sammenfatning af den evangeliske kristendom, som man nu betegnede Luthers lære.

Den Augsburgske Bekendelse, som man kaldte skriftet, var et forsøg på at vise, at Luthers lære var i overensstemmelse med kirkens oprindelige. Man tog kun afstand fra den misbrug, der ifølge tilhængerne af Reformationen var opstået i middelalderen. Kejseren tilsluttede sig ikke skriftet, men han kunne ikke standse det kirkelige oprør.

Den Augsburgske Bekendelse blev siden det forpligtende skrift for alle, der ville tilslutte sig den lutherske reformation. Den er således forpligtende skrift for den danske folkekirke.

6. Reformatorisk kristendom spredes med Luthers katekismus

Luthers lille katekismus er et stykke genial pædagogik. Den reformatoriske kristendom skulle nu udbredes og indlæres. Hertil skrev Luther i 1528 "Den lille Katekismus", dvs. en lille lærebog hvori han gennemgik troens punkter: Den Apostolske Trosbekendelse, og De Ti Bud.

Denne katekismus var beregnet til at bruges af husfaderen til oplæsning for hans familie og husfolk. Enkelt og ligefremt belærer Luther i sin lille lærebog om troens punkter, samt den moral der følger af at være en kristen. Den lille Katekismus er blevet brugt i skole og konfirmandundervisning langt op i 1900-tallet.

7. Den evangeliske kristendom

Luthers kristendomssyn kaldes evangelisk kristendom, fordi det er koncentreret om det, der alene fremgår af de fire evangelier i Ny Testamente, nemlig budskabet om Kristus. Bibelen er ikke en lovbog, som kan bruges til alt muligt, men Bibelen forkynder ene og alene Kristus som frelser for mennesker.

Sakramenterne, og det er for Luther dåbe og nadveren, er synlige udtryk for Bibelens ord. I dåben får alle umiddelbar adgang til Gud. Vi er alle præster, siger Luther. Og i nadveren er Kristus selv til stede og giver sin tilgivelse til mennesker.

Gud styrer verden gennem evangeliet og gennem loven. Dvs. at fyrsten eller øvrigheden styrer samfundet på Guds vegne. Og i kirken forkyndes syndernes forladelse. Øvrighed og kirke har hver deres opgaver og de må ikke sammenblandes.

8. Den reformerte kirke

Den reformatoriske bevægelse gik også andre veje end den, som var angivet af Luther. Reformationen fik sin venstrefløj kaldet den reformerte kirke.

Dels inspireret af Luther og dels af renæssancens humanisme krævede man i Schweiz kirkelige reformer. Anføreren her hed Zwingli. Han lagde mere end Luther vægt på det etiske liv. Livet i samfundet skulle helt og holdent afspejle den kristne tro. Hertil kom, at alt i kirken, der ikke stemte med det bibelske, skulle fjernes som for eksempelbilleder og anden udsmykning. Nadveren anså man blot for at være et mindemåltid.

Calvin var den anden reformerte anfører i Schweiz. Han prøvede i Genève at udforme en evangelisk mønsterby. Alt i samfundslivet skulle kunne begrundes ud fra Bibelen. Den reformerte kristendom bredte sig hurtigt op til Tyskland, Frankrig og især Holland.

9. Reformationen kommer til England som den anglikanske kirke

I England fik Reformationen en særlig udformning. Kong Henrik d. 8 frigjorde i 1534 den engelske kirke fra paven i Rom og gjorde sig selv til kirkens overhoved. Men først under efterfølgeren, Edvard d. 6, blev den protestantiske reformation gennemført. Gudstjenesten forblev efter katolsk mønster, men selve troslæren var præget både af Luther og den reformerte kristendom.

10. Reformationen banede vejen for døberne

Som følge af Reformationen opstod baptismen. Baptismen hævdede, at der ikke i Det Nye Testamente var belæg for, at børn kunne døbes. Den kristne menighed skulle kun bestå af mennesker, der selv havde valgt troen ved at lade sig døbe.

Bibelen anså man for at være sandhed på alle områder, der skulle efterleves. Deri var de enige med de reformerte. Blot afviste døberne at blande sig med det verdslige samfund. De afviste krigstjeneste, rentetagning mv. og krævede religionsfrihed og adskillelse mellem stat og kirke.

# data[].attributes.attachment_link.description
Reformationen er betegnelsen for det opgør med den katolske kirke, som fandt sted i første halvdel af 1500-tallet. Den begyndte med Martin Luther og 95 teser Martin Luther (1483-1546) er Reformationens egentlige igangsætter og hovedperson. Luther voksede op i Sachsen i Midttyskland.

# data[].attributes.body
opgaver

# data[].attributes.body
Samlet

# data[].attributes.body
Den sorte skole

# data[].attributes.body
Noter til artiklen

# data[].attributes.body
Oversæt til forståeligt dansk

# data[].attributes.body
OPLYSNINGSTIDEN

# data[].attributes.attachment_link.description
FÆLLES NOTER TIL s. 50-58 Historie 7 - Revolution og omvæltning 14. JULI 1789 Kongen ansatte 20.000 lejesoldater Bastilledagen Frankrigs nationaldag HÆVNENS TIME Kommandant Launays hoved hugget af. STORMEN PÅ BASTILLEN Den 14. juli 1789 stormede man middelalderbor...

# data[].attributes.body
Faglokale

# data[].attributes.attachment_link.description
Materialer om oplysningstiden i Europa ca. 1690 - 1789

# data[].attributes.body
Fra Historie 7 s.60-64

# data[].attributes.body
OPLYSNINGSTIDEN

# data[].attributes.attachment_link.description
Historieopgave om oplysningstiden skrevet af 8.kl. på Lille Egede Friskole

# data[].attributes.body
Den franske revolution og Danmark

# data[].attributes.attachment_link.title
Miniforedrag - Den Franske Revolution og Danmark

# data[].attributes.attachment_link.description
I Aarhus Universitets imponerende aula har danmarkshistorien.dk optaget en række miniforedrag om centrale danmarkshistoriske begivenheder og begreber. Vil du stifte et hurtigt bekendtskab med et nyt emneområde eller skal du have opfrisket din hukommelse? Så vælg et foredrag eller flere fra serien og sug til dig.

# data[].attributes.body
Artikler

# data[].attributes.attachment_link.description
Danmark oplevede store forandringer i perioden 1784-1848. De økonomiske tider var glimrende, og antallet af indbyggere blev fordoblet. Det gav anledning til betydelige reformer for alle samfundsgrupper. Statsbankerotten i 1813 brød højkonjunkturerne, men de vendte tilbage igen fra og med 1830'erne.

# data[].attributes.body
Zahrtmann

# data[].attributes.body
Interaktivt

# data[].attributes.body
Fællesnoter

# data[].attributes.body
Læs, forstå og skriv et resume på nøjagtigt 50 ord. Aflevér på Intra

# data[].attributes.body
Vi anser disse sandheder for indlysende:

-at alle mennesker er skabt lige;

-at de af deres Skaber har fået visse umistelige rettigheder;

-at blandt disse er liv, frihed og stræben efter lykke.

-at regeringer er oprettet mellem mennesker for at sikre disse rettigheder, idet de udleder deres berettigede magt af de regeredes samtykke.

# data[].attributes.body
Fælles MindMup

# data[].attributes.body
Hvad går det ud på

# data[].attributes.body
Kilder

# data[].attributes.body
De gode spørgsmål

# data[].attributes.body
Masser af fakta

# data[].attributes.attachment_link.description
En samling af materialer der alle handler om at nogle vælger at forlade deres fædreland og udvandre.

# data[].attributes.attachment_link.description
Free online movie and video maker with photos, videos, music, text and effects. Share by email, Facebook, YouTube, Twitter, blogs, burn to DVD.

# data[].attributes.body
Kildesamling

# data[].attributes.body
Tidslinie

# data[].attributes.attachment_link.description
Ark1

 ÅRSTAL, BEGIVENHED, PERSON( ER), BONUSVIDEN, OPFINDELSER
 1564, Galilei født, Galilei,´´ jorden kredser om solen´´
 1596, Rene Descartes født, Rene Descartes,´´ jeg tænker, altså er jeg til´´
 1600, Magtforhold i Europa, Kongen
 1642, Galilei død, Galilei
 1650, Descartes død, Descartes,´´...

# data[].attributes.body
Læs side 25-35 og tag noter

# data[].attributes.body
Mini-forelæsning

# data[].attributes.body
Fællesnoter

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Titelbladet for Grundloven af 1849. Fra Rigsarkivet. Foto: Carsten Bundgaard, CC BY-NC-SA 2.0

Vi Frederik den Syvende, af Guds Naade Konge til Danmark, de Venders og Gothers, Hertug til Slesvig, Holsten, Stormarn, Ditmarsken, Lauenborg og Oldenborg, Gjøre vitterligt for Alle: Efterat Vi af fri Kongelig Magtfuldkommenhed havde besluttet i Overeensstemmelse med Vort troe folk at lade udgaae en ny Grundlov for Danmarks Rige, og en fuldstændig Overeenskomst lykkeligen er bleven tilvejebragt mellem Os og den for Kongeriget sammentraadte Rigsforsamling om denne Grundlovs Indhold, i Henhold til det Udkast, Vi havde ladet Rigsforsamlingen forelægge som Grundlag for Forhandlingerne, saa have Vi nu - dog med Forbehold af at Ordningen af Alt, hvad der vedkommer Hertugdømmet Slesvigs Stilling, beroer indtil Freden er afsluttet - vedtaget efterfølgende Danmarks Riges Grundlov, som den af Os og Vore Efterfølgere paa den danske Throne ubrødeligen skal holdes, saalydende:

Danmarks Riges Grundlov.

I.

§ 1.

Regjeringsformen er indskrænket-monarkisk. Kongemagten er arvelig.

§ 2.
Den lovgivende Magt er hos Kongen og Rigsdagen i Forening. Den udøvende Magt er hos Kongen. Den dømmende Magt er hos Domstolene.

§ 3.
Den evangelisk-lutherske Kirke er den danske Folkekirke og understøttes som saadan af Staten.

II

§ 4.
Den i Kongeloven fastsatte Arvefølge er fremdeles gjældende. Den kan kun forandres efter Forslag fra Kongen og med den forenede Rigsdags Samtykke, hvortil udfordres tre Fjerdedele af de afgivne Stemmer.

§ 5.
Kongen kan, uden Rigsdagens Samtykke, ikke være Regent i andre Lande end dem, der hører til det danske Monarki.

§ 6.
Kongen skal høre til den evangelisk-lutherske Kirke.

§ 7.
Kongen er myndig, naar han har fyldt sit 18de Aar.

§ 8.
Forinden Kongen tiltræder Regjeringen, aflægger han for den forenede Rigsdag følgende Eed :
"Jeg lover og sværger at holde Danmarks Riges Grundlov; saasandt hjælpe mig Gud og hans hellige Ord."
Er Rigsdagen ikke samlet ved Thronskiftet, nedlægges Eden skriftlig i Statsraadet og gjentages siden for den forenede Rigsdag.

§ 9.
Saafremt Kongen, enten formedelst Bortreise eller Svaghed, finder, at der bør udnævnes en Rigsforstander, sammenkalder han Rigsdagen og forelægger den et Lovforslag herom.

§ 10.
Bliver Kongen ude af Stand til at regjere, sammenkalder Statsraadet Rigsdagen. Naar da den forenede Rigsdag med tre Fjerdedele af de afgivne Stemmer erkjender Nødvendigheden, udnævner den en Rigsforstander og anordner, om fornødent gjøres, et Formynderskab.

§ 11.
Er der Anledning til at frygte for, at Thronfølgeren ved Kongens Død vil være umyndig eller af anden Grund ude af Stand til selv at regjere, bestemmes ved Loven Rigsforstander, og et Formynderskab anordnes af Kongen. Rigsforstanderen kan ikke deeltage i Formynderskabet.

§ 12.
Rigsforstanderen aflægger den for Kongen foreskrevne Eed og udøver, saalænge Rigsforstanderskabet varer, i Kongens Navn alle dennes Rettigheder; dog kan han ikke foreslaae Forandring af Arvefølgen.

§ 13.
Naar Kongen er død, sammentræder 14de Dagen derefter uden Sammenkaldelse den sidstvalgte Rigsdag.

§ 14.
Er der ingen Thronfølger, eller kan Thronfølgeren eller Rigsforstanderen ikke strax tiltræde Regjeringen, føres den af Statsraadet, indtil fornøden Bestemmelse er tagen af Rigsdagen.

§ 15.
Er Thronfølgeren eller Rigsforstanderen fraværende, bestemmer den forenede Rigsdag, inden hvilken Tid han har at vende tilbage. Er Thronfølgeren umyndig, eller af anden Grund ikke i Stand til at regjere, uden at Rigsforstander og Formynderiskab er bestemt, udnævner den forenede Rigsdag Rigsforstanderen og beskikker Formynderskabet. Er der ingen Thronfølger, vælger den forenede Rigsdag en Konge og fastsætter den fremtidige Arvefølge.

§ 16.
Kongens Civilliste [1] bestemmes for hans Regjeringstid ved Lov. Derved fastsættes tillige, hvilke Slotte og andre Statseiendele skulle henhøre til Civillisten.
Civillisten kan ikke behæftes med Gjeld.

§ 17.
For Medlemmerne af det kongelige Huus kan der bestemmes Apanager ved Lov. Apanagerne kunne ikke uden Rigsdagens Samtykke nydes udenfor Riget.

III.

§ 18.
Kongen er ansvarsfri; hans Person er hellig og ukrænkelig. Ministrene ere ansvarlige for Regjeringens Førelse.

§ 19.
Kongen udnævner og afskediger sine Ministre. Kongens Underskrift under de Lovgivningen og Regjeringen vedkommende Beslutninger giver disse Gyldighed, naar den er ledsaget af en Ministers Underskrift. Den Minister, som har underskrevet, er ansvarlig for Beslutningen.

§ 20.
Ministrene kunne tiltales for deres Embedsførelse. Folkethinget anklager, Rigsretten dømmer.

§ 21.
Ministrene i Forening udgjøre Statsraadet; Forsædet føres af den, som af Kongen er udnævnt til Premierminister.
Alle Lovforslag og vigtigere Regjeringsforanstaltninger forelægges Statsraadet. Dettes Ordning samt Ministeransvarligheden bestemmes ved Lov.

§ 22.
Kongen besætter alle Embeder i samme Omfang som hidtil. Forandringer heri kunne skee ved Lov. Ingen kan beskikkes til Embedsmand, som ikke har Indfødsret.
Kongen kan afskedige de af ham ansatte Embedsmænd. Disses Pension fastsættes i Overeensstemmelse med Pensionsloven.
Kongen kan forflytte Embedsmænd uden deres Samtykke, dog saaledes at de ikke derved tabe i Embedsindtægter, og at der gives dem Valget mellem saadan Forflyttelse og Afsked med Pension efter de almindelige Regler.
Undtagelser for visse Klasser af Embedsmænd, foruden den i § 78 fastsatte, bestemmes ved Lov.

§ 23.
Kongen har den høieste Myndighed over Land- og Sømagten.
Han erklærer Krig og slutter Fred, samt indgaaer og ophæver Forbund og Handelstraktater; dog kan han derved ikke uden Rigsdagens Samtykke afstaae nogen Deel af Landet, raade over nogen Statsindtægt eller paadrage Staten nogen anden bebyrdende Forpligtelse.

§ 24.
Kongen sammenkalder en ordentlig Rigsdag hvert Aar. Uden Kongens Samtykke kan den ikke forblive længere sammen end 2 Maaneder.
Forandringer i disse Bestemmelser kunne skee ved Lov.

§ 25.
Kongen kan indkalde Rigsdagen til overordentlige Sammenkomster, hvis Varighed beroer paa hans Bestemmelse.

§ 26.
Kongen kan udsætte den ordentlige Rigsdags Møder paa bestemt Tid, dog uden Rigsdagens Samtykke ikke længere end paa 2 Maaneder og ikke mere end een Gang i Aaret indtil dens næste ordentlige Sammenkomst.

§ 27.
Kongen kan opløse enten hele Rigsdagen eller een af dens Afdelinger; opløses kun eet af Thingene, skal det andet Things Møder udsættes, indtil hele Rigsdagen atter kan samles. Dette skal skee inden 2 Maaneders Forløb efter Opløsningen.

§ 28.
Kongen kan for Rigsdagen lade fremsætte Forslag til Love og andre Beslutninger.

§ 29.
Kongens Samtykke udfordres til at give en Rigsdagsbeslutning Lovskraft. Kongen befaler Lovens Bekjendtgjørelse og drager Omsorg for dens Fuldbyrdelse.

§ 30.
I særdeles paatrængende Tilfælde kan Kongen, naar Rigsdagen ikke er samlet, udstede foreløbige Love, der dog ikke maae stride mod Grundloven, og altid bør forelægges den følgende Rigsdag.

§ 31.
Kongen kan benaade og give Amnesti; Ministrene kan han kun med Folkethingets Samtykke benaade for de dem af Rigsretten idømte Straffe.

§ 32.
Kongen meddeler, deels umiddelbart, deels gjennem vedkommende Regjeringsmyndigheder, saadanne Bevillinger og Undtagelser fra de nugjældende Love, som ifølge hidtil gjældende Regler have været i Brug

§ 33.
Kongen har Ret til at lade slaae Mynt i Henhold til Loven.

IV.

§ 34.
Rigsdagen bestaaer af Folkethinget og Landsthinget.

§ 35.
Valgret til Folkethinget har enhver uberygtet Mand, som har Indfødsret, naar han har fyldt sit 30te Aar, medmindre han:
a) uden at have egen Huusstand staaer i privat Tjenesteforhold;
b) nyder eller har nydt Understøttelse af Fattigvæsenet, som ikke er enten eftergiven eller tilbagebetalt;
c) er ude af Raadigheden over sit Bo;
d) ikke har havt fast Bopæl i eet Aar i den Valgkreds eller den Stad, hvori han opholder sig paa den Tid, Valget foregaaer.

§ 36.
Valgbar til Folkethinget er, med de i § 35 a, b og c nævnte Undtagelser, enhver uberygtet Mand, som har Indfødsret, naar han har fyldt sit 25de Aar.

§ 37.
Antallet af Folkethingets Medlemmer skal omtrent være efter Forholdet af 1 til 14000 Indvaanere. Valgene foregaae i Valgkredse, hvis Omfang bestemmes ved Valgloven. Enhver Valgkreds vælger Een blandt dem, der have stillet sig til Valg.

§ 38.
Medlemmerne af Folkethinget vælges paa 3 Aar. De erholde et dagligt Vederlag.

§ 39.
Valgret til Landsthinget har Enhver, der ifølge § 35 har Valgret til Folkethinget. De Valgberettigede vælge af deres Midte Valgmænd efter de Bestemmelser, som gives i Valgloven.

§ 40.
Valgbar til Landsthinget er enhver uberygtet Mand, som har Indfødsret, og hvis Bo ei er under Opbuds- eller Fallitbehandling, naar han har fyldt sit 40de Aar og i det sidste Aar enten har svaret i directe Skat til Staten eller Communen 200 Rbd., eller godtgjør at have havt en reen aarlig Indtægt af 1200 Rbd.
I de Valgkredse, hvor Antallet af Valgbare efter denne Regel ikke naaer det Forhold til Befolkningen, som fastsættes i Valgloven, forøges Antallet af de Valgbare med de høiest Beskattede i Valgkredsen, indtil dette Forhold er naaet.

§ 41.
Valgene til Landsthinget foregaae i større Valgkredse, der ordnes ved Valgloven. Valgmændene i hver saadan større Valgkreds træde sammen og stemme paa saamange Mænd, som skulle vælges for Valgkredsen, i hvilken idetmindste tre Fjerdedele af de Valgte skulle have havt fast Bopæl i det sidste Aar før Valget. Til et gyldigt Valg udfordres meer end Halvdelen af de afgivne Stemmer.

§ 42.
Antallet af Landsthingets Medlemmer skal stedse være omtrent Halvdelen af Antallet af Folkethingets Medlemmer.

§ 43.
Medlemmerne af Landsthinget vælges paa 8 Aar. Halvdelen afgaaer hvert 4de Aar. De erholde samme daglige Vederlag som Folkethingets Medlemmer.

§ 44.
Naar en ny Communallov er given, kunne Landsthingsvalgene ved Lov gaae over til de større communale (Amts- eller Provinds-) Raad.

V.

§ 45.
Den aarlige Rigsdag sammentræder den første Mandag i October, dersom Kongen ikke har indkaldt den til at møde forinden.

§ 46.
Regjeringens Sæde er Rigsdagens Forsamlingssted. I overordentlige Tilfælde kan Kongen sammenkalde den paa et andet Sted i Riget.

§ 47.
Rigsdagen er ukrænkelig. Hvo der antaster dens Sikkerhed og Frihed, hvo der udsteder eller adlyder nogen dertil sigtende Befaling, gjør sig skyldig i Høiforræderi.

§ 48.
Ethvert af Thingene er berettiget til at foreslaae og for sit Vedkommende at vedtage Love.

§ 49.
Ethvert af Thingene kan indgive Adresser til Kongen.

§ 50.
Ethvert af Thingene kan til at undersøge almeenvigtige Gjenstande nedsætte Commissioner af sine Medlemmer. Disse ere berettigede til saavel af offentlige Myndigheder som af private Borgere at fordre Oplysninger meddeelte mundtligen eller skriftligen.

§ 51.
Ingen Skat kan paalægges, forandres eller ophæves uden ved Lov, eiheller noget Mandskab udskrives, noget Statslaan optages eller nogen Staten tilhørende Domæne afhændes uden ifølge Lov.

§ 52.
Paa hver ordentlig Rigsdag, strax efter at samme er sat, fremlægges Forslag til Finantsloven for det følgende Finantsaar, indeholdende et Overslag over Statens Indtægter og Udgifter.
Finantsforslaget behandles først i Folkethinget.
Forinden Finantsloven er vedtagen, maa Skatterne ei opkræves. Ingen Udgift maa afholdes, som ikke har Hjemmel i samme.

§ 53.
Hvert Thing udnævner to lønnede Revisorer. Disse gjennemgaae det aarlige Statsregnskab og paasee, at samtlige Statens Indtægter deri ere blevne opførte, og at ingen Udgift udenfor Finantsloven har fundet Sted. De kunne fordre sig alle fornødne Oplysninger og Aktstykker meddeelte. Det aarlige Statsregnskab, med Revisorernes Bemærkninger, forelægges derefter Rigsdagen, som med Hensyn til samme tager Beslutning.

§ 54.
Ingen Udlænding kan herefter erholde Indfødsret uden ved Lov.

§ 55.
Intet Lovforslag kan endelig vedtages, forinden det 3 Gange har været behandlet af Thinget.

§ 56.
Naar et Lovforslag bliver forkastet af et af Thingene, kan det ikke oftere foretages af samme Thing i samme Samling.

§ 57.
Naar et Lovforslag er vedtaget i det ene Thing, bliver det i den Form, hvori det er vedtaget, at forelægge det andet Thing; hvis det der forandres, gaaer det tilbage til det første; foretages her atter Forandringer, gaaer Forslaget paany til det andet Thing. Opnaaes da eiheller Enighed, skal, naar et Thing forlanger det, hvert Thing udnævne et lige Antal Medlemmer til at træde sammen i et Udvalg, som afgiver Betænkning over Uovereensstemmelserne. I Henhold til Udvalgets Indstilling finder da endelig Afgjørelse Sted i ethvert Thing for sig.

§ 58.
Ethvert af Thingene afgjør selv Gyldigheden af sine Medlemmers Valg.

§ 59.
Ethvert nyt Medlem aflægger Eed paa Grundloven, naar Gyldigheden af hans Valg er anerkjendt.

§ 60.
Rigsdagsmændene ere ene bundne ved deres Overbeviisning og ikke ved nogen Forskrift af deres Vælgere.
Embedsmænd, som vælges til Rigsdagsmænd, behøve ikke Regjeringens Tilladelse til at modtage Valget.

§ 61.
Saalænge Rigsdagen er samlet, kan ingen Rigsdagsmand uden Samtykke af det Thing, hvortil han hører, hæftes for Gjeld, eiheller fængsles eller tiltales, medmindre han er greben paa fersk Gjerning.
For sine Yttringer paa Rigsdagen kan intet af dens Medlemmer uden Thingets Samtykke drages til Ansvar udenfor samme.

§ 62.
Kommer den gyldigen Valgte i et af de Tilfælde, der udelukke fra Valgbarhed, mister han den af Valget flydende Ret. Dog skal Ingen tabe sit Sæde i Landsthinget, fordi han i Løbet af den Tid, for hvilken han er valgt, flytter til en anden Valgkreds.
Det bliver nærmere ved Lov at bestemme, i hvilke Tilfælde en Rigsdagsmand, der befordres til et lønnet Statsembede, skal underkastes Gjenvalg.

§ 63.
Ministrene have i Embeds Medfør Adgang til Rigsdagen og ere berettigede til under Forhandlingerne at forlange Ordet, saa ofte de ville, idet de iøvrigt iagttage Forretningsordenen. Stemmeret udøve de kun, naar de tillige ere Rigsdagsmænd.

§ 64.
Ethvert Thing vælger selv sin Formand og den eller dem, der i hans Forfald skal føre Forsædet.

§ 65.
Intet af Thingene kan tage nogen Beslutning, naar ikke over Halvdelen af dets Medlemmer er tilstede og deeltager i Afstemningen.

§ 66.
Enhver Rigsdagsmand kan i det Thing, hvortil han hører, med dettes Samtykke bringe ethvert offentligt Anliggende under Forhandling og derom æske Ministrenes Forklaring.

§ 67.
Intet Andragende maa overgives noget af Thingene uden gjennem et af dets Medlemmer.

§ 68.
Finder Thinget ikke Anledning til om et Andragende at fatte Beslutning, kan det henvise det til Ministrene.

§ 69.
Thingenes Møder ere offentlige. Dog kan Formanden eller det i Forretningsordenen bestemte Antal Medlemmer forlange, at alle Uvedkommende fjernes, hvorpaa Thinget afgjør, om Sagen skal forhandles i offentligt eller hemmeligt Møde.

§ 70.
Ethvert af Thingene fastsætter de nærmere Bestemmelser, som vedkomme Forretningsgangen og Ordens Opretholdelse.

§ 71.
Den forenede Rigsdag dannes ved Sammentræden af Folkethinget og Landsthinget. Til at tage Beslutning udfordres, at over Halvdelen af hvert Things Medlemmer er tilstede og deeltager i Afstemningen. Den vælger selv sin Formand og fastsætter iøvrigt de nærmere Bestemmelser, der vedkomme Forretningsgangen.

VI.

§ 72.
Rigsretten bestaaer af 16 Medlemmer, der vælges paa 4 Aar, Halvdelen af Landsthinget, Halvdelen af Landets øverste Domstol, blandt disses egne Medlemmer. Den vælger selv sin Formand af sin egen Midte.
En Lov ordner nærmere Forfølgningsmaaden.

§ 73.
Rigsretten paakjender de af Folkethinget mod Ministrene anlagte Sager.
For Rigsretten kan Kongen lade ogsaa Andre tiltale for Forbrydelser, som han finder særdeles farlige for Staten, naar Folkethinget dertil giver sit Samtykke.

§ 74.
Den dømmende Magts Udøvelse kan kun ordnes ved Lov.

§ 75.
Den med visse Eiendomme forbundne dømmende Myndighed skal ophæves ved Lov.

§ 76.
Retspleien bliver at adskille fra Forvaltningen efter de Regler, der fastsættes ved Lov.

§ 77.
Domstolene ere berettigede til at paakjende ethvert Spørgsmaal om Øvrighedsmyndighedens Grændser. Dog kan den, der vil reise saadant Spørgsmaal, ikke ved at bringe Sagen for Domstolene unddrage sig fra foreløbigen at efterkomme Øvrighedens Befaling.

§ 78.
Dommerne have i deres Kald alene at rette sig efter Loven. De kunne ikke afsættes uden ved Dom, eiheller forflyttes mod deres Ønske, udenfor de Tilfælde, hvor en Omordning af Domstolene finder Sted. Dog kan den Dommer, der har fyldt sit 65de Aar, afskediges, men uden Tab af Indtægter.

§ 79.
Offentlighed og Mundtlighed skal saa snart og saa vidt som muligt gjennemføres ved hele Retspleien.
I Misgjerningssager og i Sager, der reise sig af politiske Lovovertrædelser, skulle Nævninger indføres.

VII.

§ 80.
Folkekirkens Forfatning ordnes ved Lov.

§ 81.
Borgerne have Ret til at forene sig i Samfund for at dyrke Gud paa den Maade, der stemmer med deres Overbeviisning, dog at intet læres eller foretages, som strider mod Sædeligheden eller i den offentlige Orden.

§ 82.
Ingen er pligtig at yde personlige Bidrag til nogen anden Gudsdyrkelse end den, som er hans egen; dog skal Enhver, der ikke godtgjør at være Medlem af et i Landet anerkjendt Troessamfund, til Skolevæsenet svare de til Folkekirken lovbefalede personlige Afgifter.

§ 83.
De fra Folkekirken afvigende Troessamfunds Forhold ordnes nærmere ved Lov.

§ 84.
Ingen kan paa Grund af sin Troesbekjendelse berøves Adgang til den fulde Nydelse af borgerlige og politiske Rettigheder, eller unddrage sig Opfyldelsen af nogen almindelig Borgerpligt.

VIII.

§ 85.
Enhver, der anholdes, skal inden 24 Timer stilles for en Dommer. Hvis den Anholdte ikke strax kan sættes paa fri Fod, skal Dommeren ved en af Grunde ledsaget Kjendelse, der afgives snarest muligt og senest inden 3 Dage, afgjøre, at han skal fængsles, og, hvis han kan løslades mod Sikkerhed, bestemme dennes Art eller Størrelse.
Den Kjendelse, som Dommeren afsiger, kan af Vedkommende strax særskilt indankes for høiere Ret.
Ingen kan underkastes Varetægtsfængsel for en Forseelse, som kun kan medføre Straf af Pengebod eller simpelt Fængsel.

§ 86.
Boligen er ukrænkelig. Huusundersøgelse, Beslaglæggelse og Undersøgelse af Breve og andre Papirer maa, hvor ingen Lov hjemler en særegen Undtagelse, alene skee efter en Retskjendelse.

§ 87.
Eiendomsretten er ukrænkelig. Ingen kan tilpligtes at afstaa sin Eiendom, uden hvor Almeenvellet kræver det. Det kan kun skee ifølge Lov og mod fuldstændig Erstatning.

§ 88.
Alle Indskrænkninger i den frie og lige Adgang til Erhverv, som ikke ere begrundede i det almene Vel, skulle hæves ved Lov.

§ 89.
Den, som ikke selv kan ernære sig eller Sine, og hvis Forsørgelse ikke paaligger nogen Anden, er berettiget til at erholde Hjælp af det Offentlige, dog mod at underkaste sig de Forpligtelser, som Lovene herom paabyde.

§ 90.
De Børn, hvis Forældre ikke have Evne til at sørge for deres Oplærelse, ville erholde fri Underviisning i Almueskolen.

§ 91.
Enhver er berettiget til ved Trykken at offentliggjøre sine Tanker, dog under Ansvar for Domstolene. Censur og andre forebyggende Forholdsregler kunne ingensinde paany indføres.

§ 92.
Borgerne have Ret til uden foregaaende Tilladelse at indgaa Foreninger i ethvert lovligt Øiemed. Ingen Forening kan ophæves ved en Regjeringsforanstaltning. Dog kunne Foreninger foreløbigen forbydes, men der skal da strax anlægges Sag mod Foreningen til dens Ophævelse.

§ 93.
Borgerne have Ret til at samles ubevæbnede. Offentlige Forsamlinger har Politiet Ret til at overvære. Forsamlinger under aaben Himmel kunne forbydes, naar der af dem kan befrygtes Fare for den offentlige Fred.

§ 94.
Ved Opløb maa den væbnede Magt, naar den ikke angribes, kun indskride, efter at Mængden 3 Gange i Kongens og Lovens Navn forgjæves er opfordret til at adskilles.

§ 95.
Enhver vaabenfør Mand er forpligtet til med sin Person at bidrage til Fædrelandets Forsvar, efter de nærmere Bestemmelser, som Loven foreskriver .

§ 96.
Communernes Ret til, under Statens Tilsyn, selvstændig at styre deres Anliggender vil blive ordnet ved Lov.

§ 97.
Enhver i Lovgivningen til Adel, Titel og Rang knyttet Forret er afskaffet.

§ 98.
Intet Lehn, Stamhuus eller Fideicommisgods kan for Fremtiden oprettes; det skal ved Lov nærmere ordnes, hvorledes de nu bestaaende kunne overgaae til fri Eiendom.

§ 99.
For Krigsmagten ere de i §§ 85, 92 og 93 givne Bestemmelser kun anvendelige med de Indskrænkninger, der følge af de militære Loves Forskrifter.

IX.

§ 100.
Forslag til Forandring i, eller Tillæg til, nærværende Grundlov fremsættes paa en ordentlig Rigsdag. Vedtages den derom fattede Beslutning i uforandret Skikkelse af næste ordentlige Rigsdag og bifaldes den af Kongen, opløses begge Thingene, og almindelige Valg foregaae baade til Folkethinget og til Landsthinget. Vedtages Beslutningen tredie Gang af den nye Rigsdag paa en ordentlig eller overordentlig Samling, og stadfæstes den af Kongen, er den Grundlov.

____________

Midlertidige Bestemmelser.

1.

Ligesom Reglen i §16, at Civilisten bestemmes ved Lov, ingen Anvendelse har for den nuregjerende Konge, saaledes vil ikke heller den i § 17 givne Forskrift være til Hinder for, at Apanager nydes udenfor Riget, forsaavidt saadant hjemles ved alt bestaaende Contacter.

2.

Indtil den i § 22 bebuede Pensionslov udkommer, vil enhver Embedsmand, der efter samme Paragraphs Bestemmelse bliver afskediget, erholde Pension efter de hidtil fulgte Regler.

3.

Den i § 78 indeholdte Bestemmelse, at Dommere ikke kunne afsættes uden ved Dom, eiheller forflyttes mod deres Ønske, skal ikke være anvendelig paa de nærværende Dommere, som tillige have administrative Forretninger.

4.

Indtil en Omordning af den criminelle Proces er iværksat, vil den i § 85 omhandlende Indankning af en Fængslingskjendelse skee som af en privat Sag, dog med Extraretsvarsel, ligesom den Klagende er fritagen for Brugen af stemplet Papiir og Erlæggelse af Retsgebyrer. Der bør gives ham Adgang til i Anledning af saadan Paaanke at raadføre sig med en Sagfører, og nye Oplysninger kunne fremlægges for Overretten.

____________

Og er da hermed ophævet den af Vor Forgjænger paa Thronen, høisalig Kong Frederik den Tredje, efter den Ham af de danske Stænder dertil meddeelte Fuldmagt, under 14de November 1665 givne Kongelov, alene med Undtagelse af de Bestemmelser, der indeholdes i §§ 27 til 40, om Arvefølgen, hvilke ere stadfæstede i Grundlovens § 4, og de i §§ 21 og 25 om de kongelige Prindser og Prindsesser indeholdte Forskrifter, indtil ved en Huuslov anderledes derom maatte vorde bestemt.

Givet paa Vort Slot Christiansborg, den 5te Juni 1849.

Under Vor Kongelige Haand og Segl.

FREDERIK R.

A. W. Moltke.

Bardenfleth. Zahrtmann. C. F. Hansen.

W. C. E. Sponneck. P. G. Bang. J. N. Madvig.

H. N. Clausen.

_________

Ordforklaringer m. m.

[1] Civilliste: apanage; statens ydelse til regenten.

[2] (L.S.): forkortelse for det latinske Loco Sigilli, der angiver lakseglets placering.

# data[].attributes.attachment_link.title
Danmarks Riges Grundlov, 5. juni 1849 (Junigrundloven)

# data[].attributes.attachment_link.description
Titelbladet for Grundloven af 1849. Fra Rigsarkivet.

# data[].attributes.attachment_link.title
Random Name / Random Item / Person selector / Generator fruit machine

# data[].attributes.body
Fællesnoter