# data[].attributes.body
Teoretiske og praktiske læringsmetoder bør gå noe inn i hverandre, slik at barna gradevis kan bli vandt til den teoretiske i og med at den blir mer brukt senere i skole omløpet.

# data[].attributes.body
Hvilken rolle kan lek og læring med hele kroppen ha i skolens arbeid med norsk og matematikk. For eksempel i matematikk der læreren sier nå skal dere hente så og så mange klyper, så skal barna ta disse med tilbake, sette de på seg selv eller en medelev og telle etterpå om de har funnet så mange som de skulle. Mens i norskfaget har barna aktiviteter som klappelek, hvor de klapper stavelser. Skolen kan jobbe mer med å bruke kroppen som læringsmedie da vi tenker at norsk ofte kan bli at en snakker om ting og barna blir stillesittende. De bruker lek og læring med hele kroppen i relativ grad, men med potensiale i begge fagene. Vi tenker at de prøver å få inn den kroppslige tilnærmingen hos førsteklassingene for å ikke skape en for stor overgang fra barnehage til skole. Men det går også på ressurser, det er en lærer som har en stor gruppe med barn.

Diskusjonsspørsmål: Hvordan kan skolen i større grad legge til rette for en mer fenomenologisk tilnærming til læringsaktivitetene knyttet til Norsk og Matematikk i skolen?

# data[].attributes.body
1.     Hvilke konsekvenser har dette for SFO som arena for utvikling av språklige og matematiske ferdigheter, sammenligna med skolen?

-Problematisk at de ikke har noen pedagogisk bakgrunn. De kjenner ikke igjen der matematikk og norsk. De har ikke nok kompetanse til å støtte opp under situasjoner de ser. De kan ikke gjøre observasjoner som pedagoger.

-Pedagogene kan oppdage hva barna interesserer seg for så matematikk og norsk kan bli mer interessant. Så det blir lettere for enkelte barn å lære.

Hvilke muligheter gir SFO som barna ikke får på skolen?

-Mer frilek, mer rom for dialog, lek på tvers av alder, mer konstruksjonslek/spill.

Hva får de på skolen som de ikke får på SFO?

-Tilrettelagt læring, danning, aktiv tilstedeværelse av voksne.

2.     Hva slags konsekvenser har disse forskjellene for SFO som arena for utvikling av språklige og matematiske ferdigheter sammenlignet med barnehagen?

-SFO: Ingen pedagoger som har forståelse for det barna gjør. Det får store konsekvenser for barna når de ikke har noen pedagoger som ser det barnehagelærere ser.

Hvilke muligheter tror dere barnehagen kan tilby barna som de ikke får på SFO og hvilke muligheter får de evt på SFO som de ikke får i barnehagen?

-Barnehagen: Pedagogisk grunnsyn i arbeidet som skjer, læring igjennom lek, danning, omsorg, helhetlig læringstilbud.

-SFO: Selvstendig lek, utforsket på egenhånd uten ”forstyrrelse” fra voksne.

# data[].attributes.headline
3. Leken kan være lystbetont for barna og kan bidra til at undervisningen blir mer spennende og gøy for barna i skolen. Samtidig er det viktig at læreren tilrettelegger undervisningen med lek der dette lar seg gjøre, da dette kan fungere som et grenseobjekt i den forstand at barna kjenner igjen visse typer lek fra barnehagen. Leken er barnas arena og kan også bidra til at barna utvikler positive holdninger til fagene i skolen dersom de opplever dette som gøy. Lek i både skolen, SFO og barnehagen kan bidra til fellesskap, vennskap, sosiale relasjoner, læring og styrke barna sine kompetanser på det emosjonelle og kognitive nivået. 

# data[].attributes.subject
3. Leken kan være lystbetont for barna og kan bidra til at undervisningen blir mer spennende og gøy for barna i skolen. Samtidig er det viktig at læreren tilrettelegger undervisningen med lek der dette lar seg gjøre, da dette kan fungere som et grenseobjekt i den forstand at barna kjenner igjen visse typer lek fra barnehagen. Leken er barnas arena og kan også bidra til at barna utvikler positive holdninger til fagene i skolen dersom de opplever dette som gøy. Lek i både skolen, SFO og barnehagen kan bidra til fellesskap, vennskap, sosiale relasjoner, læring og styrke barna sine kompetanser på det emosjonelle og kognitive nivået. 

# data[].attributes.body
Diskusjonsspørsmål til spørsmål 3 Hvordan kan læreren tilrettelegge for at barna får beholde lekens egenverdi? Hvordan kan læreren tilrettelegge for at barna kan få beholde gamle relasjoner og utvikle nye?

# data[].attributes.body
Vi tror at 1.klasse arbeider praktisk med fagområdet «antall, rom og form». Barna videreutvikler sine ferdigheter til å telle, og addisjon og subtraksjon blir formidlet på en praktisk måte – eksempelvis gjennom å vise barna visuelt gjennom å bruke konkrete objekter. Skolen kan også gi barna mulighet til å spille spill som handler om «tall, rom og form». I forhold til fagområdet «kommunikasjon, språk og tekst» kan skolen også tilrettelegge for spill aktiviteter. Barna blir kjent med bokstaver/alfabetet gjennom å skrive og lære seg å forme bokstaver og i tillegg uttale ord og språklyder.

Diskusjonsspørsmål:
Bør teoretiske eller praktiske læringsmetoder prioriteres i undervisninger for 1.klasse, og hvorfor?

# data[].attributes.body
Vi tror at skolens arbeid med fagområdene «antall, rom og form» og «kommunikasjon, språk og tekst» skiller seg fra barnehagens arbeid ved at skolen er mer opptatt av læringen, mens barnehagen er mer opptatt av at leken skal ha en fremtredende plass for læring. Videre tenker vi at barn ikke har like stor medvirkning i skolen som i barnehagen innenfor disse områdene. Skolens arbeid er mer voksenstyrt og man kan anta at barna veiledes innenfor trange rammer.
Likhetene vi forventer å finne er at klassen leker med språket og utforsker med rim, rytme, språklyder, stavelser og ord. Annet vi forventer er at barna bruker kroppen til å utforske matematiske begreper. For eksempel utprøving av volum, lengde etc.

Diskusjonsspørsmål: Hvordan få til overgangen best mulig fra barnehagen til skolen innenfor disse fagområdene (STM/norsk og matematikk)?