# data[].attributes.headline
שעה שתרבויות מסוימות קידשו את המרחץ הציבורי, תרבויות רבות אחרות לא ראו ברחצה עניין מובן מאליו במשך עידנים רבים. כשהוכתרה קתרין לבית מדיצ'י האיטלקייה למלכת צרפת בשנת 1547 תמהו חצרני הארמון על שנהגה להתרחץ יותר מפעם בשבוע. בצרפת נחשב אז הבושם למזור מקובל לריחות גוף מיותרים. באותם הימים עדיין לא הכריז לואי פסטר על יתרונותיה הבריאותיים של הרחצה לשם היגיינה.כיום מצוידת צרפת, כמו ארצות רבות אחרות, בחדרי אמבטיה מודרניים, אלא ששום דבר בהם אינו מודרני באמת, וכל תכולתם טופחה במהלך ההיסטוריה על ידי תרבויות שבהן היתה הרחצה מסורת חשובה. המקלחת, האמבטיה, האסלה והכיור היו כבר בימי רומא העתיקה. אסלותיהם של אצילי רומא היו נשטפות בלא הרף בזרם מתמיד של מים. ה"ניאגרה" המודרנית הומצאה בידי האציל האנגלי סר ג'ון הרינגטון בשנת 1596, ועיקר החידוש שחל מאז בחדר האמבטיה המודרני מלבדה היה בתפוצתו ובחשיבות שהקנו בו לענייני הפרטיות.באופן מוזר זכה חדר האמבטיה הפרטי לעדנה דווקא במהלך שיאו של עידן המרחצאות האירופיים. ביריד שנערך בארמון הבדולח בלונדון בשנת 1851, האמבטיות, הספוגים, הסבונים ושרפרפי הרחצה היו להיט. בזכות הטכנולוגיה של אותה התקופה החלו מים חמים וקרים לזרום בברזי הבתים באירופה והוסיפו להתלהבות הרבה. מאותו היום ואילך יכלו האירופאים להסתגר בשלווה מאחורי וילונות ומקלחונים, עם כל ההחמצה שבאובדן חוויית המרחץ המשותף. התפתחות המקלחת לא נעצרה כמובן במאה ה־19. מדי שנה מוצף השוק בחידושים בתחום. ראשי "טוש" חדשניים, המצוידים בסילוני "מסאז'" מיוחדים, מתחרים בהצלחת הג'קוזי הביתי. ראשי מקלחת אחרים תופסים את כל תקרתה של פינת המקלחת וממטירים על הרוחץ קילוח רחב של גשם חם. מרוב תענוג יכולים המזמרים תחתיו לשכוח לרגע עד כמה אכזר העולם שהם חיים בו, עולם שמאות מיליונים מתושביו עדיין אינם נהנים מאינסטלציה ביתית או קהילתית סבירה ונאלצים להתרחץ במקווי מים ובגיגיות.

# data[].attributes.subject
שעה שתרבויות מסוימות קידשו את המרחץ הציבורי, תרבויות רבות אחרות לא ראו ברחצה עניין מובן מאליו במשך עידנים רבים. כשהוכתרה קתרין לבית מדיצ'י האיטלקייה למלכת צרפת בשנת 1547 תמהו חצרני הארמון על שנהגה להתרחץ יותר מפעם בשבוע. בצרפת נחשב אז הבושם למזור מקובל לריחות גוף מיותרים. באותם הימים עדיין לא הכריז לואי פסטר על יתרונותיה הבריאותיים של הרחצה לשם היגיינה.כיום מצוידת צרפת, כמו ארצות רבות אחרות, בחדרי אמבטיה מודרניים, אלא ששום דבר בהם אינו מודרני באמת, וכל תכולתם טופחה במהלך ההיסטוריה על ידי תרבויות שבהן היתה הרחצה מסורת חשובה. המקלחת, האמבטיה, האסלה והכיור היו כבר בימי רומא העתיקה. אסלותיהם של אצילי רומא היו נשטפות בלא הרף בזרם מתמיד של מים. ה"ניאגרה" המודרנית הומצאה בידי האציל האנגלי סר ג'ון הרינגטון בשנת 1596, ועיקר החידוש שחל מאז בחדר האמבטיה המודרני מלבדה היה בתפוצתו ובחשיבות שהקנו בו לענייני הפרטיות.באופן מוזר זכה חדר האמבטיה הפרטי לעדנה דווקא במהלך שיאו של עידן המרחצאות האירופיים. ביריד שנערך בארמון הבדולח בלונדון בשנת 1851, האמבטיות, הספוגים, הסבונים ושרפרפי הרחצה היו להיט. בזכות הטכנולוגיה של אותה התקופה החלו מים חמים וקרים לזרום בברזי הבתים באירופה והוסיפו להתלהבות הרבה. מאותו היום ואילך יכלו האירופאים להסתגר בשלווה מאחורי וילונות ומקלחונים, עם כל ההחמצה שבאובדן חוויית המרחץ המשותף. התפתחות המקלחת לא נעצרה כמובן במאה ה־19. מדי שנה מוצף השוק בחידושים בתחום. ראשי "טוש" חדשניים, המצוידים בסילוני "מסאז'" מיוחדים, מתחרים בהצלחת הג'קוזי הביתי. ראשי מקלחת אחרים תופסים את כל תקרתה של פינת המקלחת וממטירים על הרוחץ קילוח רחב של גשם חם. מרוב תענוג יכולים המזמרים תחתיו לשכוח לרגע עד כמה אכזר העולם שהם חיים בו, עולם שמאות מיליונים מתושביו עדיין אינם נהנים מאינסטלציה ביתית או קהילתית סבירה ונאלצים להתרחץ במקווי מים ובגיגיות.

# data[].attributes.headline
Only at the beginning of the 19th century did the idea of taking a regular bath as a part of personal hygiene begin to take shape. It made a slow progress in the upper classes, but the common people remained blissfully dirty.

# data[].attributes.subject
Only at the beginning of the 19th century did the idea of taking a regular bath as a part of personal hygiene begin to take shape. It made a slow progress in the upper classes, but the common people remained blissfully dirty.

# data[].attributes.headline
In the 18th century only the nobility and wealthy had bathtubs in their homes, at the Marais and Faubourg Saint-Germain, the fashionable districts of the time. Other Parisians either did not bathe at all, bathed with a bucket, or went to one of the public bath houses, which provided hot tubs of water for a fee. They were heavily taxed by the government, and only a dozen survived until the end of the century.

# data[].attributes.subject
In the 18th century only the nobility and wealthy had bathtubs in their homes, at the Marais and Faubourg Saint-Germain, the fashionable districts of the time. Other Parisians either did not bathe at all, bathed with a bucket, or went to one of the public bath houses, which provided hot tubs of water for a fee. They were heavily taxed by the government, and only a dozen survived until the end of the century.

# data[].attributes.headline
The habit of bathing took another big hit during the 14th century when medical experts at the Sorbonne in Paris declared washing a health concern. Warm water opened pores, and so could increase a person’s risk of contracting the bubonic plague, they claimed (incorrectly). A fear of hot water and bathing persisted for the next 500 years...

# data[].attributes.subject
The habit of bathing took another big hit during the 14th century when medical experts at the Sorbonne in Paris declared washing a health concern. Warm water opened pores, and so could increase a person’s risk of contracting the bubonic plague, they claimed (incorrectly). A fear of hot water and bathing persisted for the next 500 years...

# data[].attributes.body
אני הוא אנונימי

# data[].attributes.headline
כלי בסיכון גבוה שנקרא אמבטיה

# data[].attributes.subject
כלי בסיכון גבוה שנקרא אמבטיה

# data[].attributes.body
שי, מיכל וכפיר

על פי ז`ורז` ויגרלו הצרפתי שחיבר "הנקי והמלוכלך" מחקר מעניין על הרגלי ההיגיינה האישית באירופה, הדחיה והרתיעה ממים, הגיעו לשכבות החברתיות הגבוהות  ביותר. בזמני לואי ה14, הגברות הכי נלהבות לנקיון אישי, היו מתרחצות מקסימום פעמיים בשנה והמלך עצמו עשה זאת רק על פי מירשם רפואי וגם זאת, תחת זהירות מרבית, כפי שמעיד סיפור זה של אחד הרופאים הפרטיים של לואי: "הוריתי להכין את האמבטיה, המלך נכנס לתוכה בשעה 10 ובמשך כל השהיה הוא הרגיש כבדות וכאב ראש עמום.. דבר שמעולם לא קרה. לא רציתי להתעקש שישאר בה כי לפי מה שראיתי, מספיק הנזק שנגרם לו".

כך היה שבני האדם היו אסירים באומללות של גופם וההיגיינה עברה לבגדים, כמה שיותר לבן, יותר טוב. העשירים היו "מתרחצים" בהחלפת חולצתם תדיר, שכביכול ספגה את לכלוך הגוף.