# data[].attributes.headline
הסרט היה ממש חזק הביא לידי ביטוי את ההתמודדות של הילד עם התופעה שאין לו שליטה בחברה בביה"ס בבית .מה שנתן לו את הכח להיות עם הראש מורם ובטחון  לדעתי זה האמון שאל אימו שהכילה אותו והבינה אותו ועשתה הכל כדי שירגיש טוב ויצליח בניגוד לאב שלא קיבל ולא הבין אותו. ברגע שע"י חקירת האם הבינו מה יש לו הילד היה עקשן וממוקד מטרה לנצח את התופעה לא נתן לזה להפיל אותו בכך שהוא מיד פתח קלפים על השולחן וסיפר על התופעה בפני המנהלים בפני התלמידים ענה לכל שאלותיהם קבלו אותו  התלמידים ואהבו אותו בזכות גיוון דרכי ההוראה והעניין שלימד. וגם ראינו שהכל בגבולות לא ויתר על אף תלמיד. 

# data[].attributes.subject
הסרט היה ממש חזק הביא לידי ביטוי את ההתמודדות של הילד עם התופעה שאין לו שליטה בחברה בביה"ס בבית .מה שנתן לו את הכח להיות עם הראש מורם ובטחון  לדעתי זה האמון שאל אימו שהכילה אותו והבינה אותו ועשתה הכל כדי שירגיש טוב ויצליח בניגוד לאב שלא קיבל ולא הבין אותו. ברגע שע"י חקירת האם הבינו מה יש לו הילד היה עקשן וממוקד מטרה לנצח את התופעה לא נתן לזה להפיל אותו בכך שהוא מיד פתח קלפים על השולחן וסיפר על התופעה בפני המנהלים בפני התלמידים ענה לכל שאלותיהם קבלו אותו  התלמידים ואהבו אותו בזכות גיוון דרכי ההוראה והעניין שלימד. וגם ראינו שהכל בגבולות לא ויתר על אף תלמיד. 

# data[].attributes.headline
.
האווטר שלך
הוסף תגובה

# data[].attributes.body
.
האווטר שלך
הוסף תגובה

# data[].attributes.headline
היצירתיות שלו, כמו השימוש

# data[].attributes.body
היצירתיות שלו, כמו השימוש במפה, בהצגות, כובעים, המחשה ויזאולית- עם המשאית- גרמה לילדים לאהוב את השיעורים שלו. הוא ממש נגע בהם. 

# data[].attributes.headline
בס"ד אורנה זילברברגצפיתי בסרט זה פעם שנייה. זה אחד הסרטים המרגשים שניתן לצפות בו פעמים רבות ולקבל ממנו תובנות לחיים בכלל ולעבודתי כמורה בפרט. אני אומנם מלמדת בחינוך ה"רגיל", אך בעצם אין כזה דבר חינוך רגיל כי כל ילד הוא יחיד ומיוחד ושונה מהאחר ובעצם כולנו שונים. לכל ילד יש ערוץ מיוחד בו תוכל לפנות אליו וכאשר נתייחס לשונות ונדע לכבד כל אחד בשונותו ונאמין בכל ילד שהוא יכול וניתן לו את הכלים המתאימים לו, כך יוכל להתקדם ולהצליח. אומנם אין בכיתתי אף אחת עם תסמונת טורט, אך יש שונות רבה בין התלמידות הן רגשית, התנהגותית,  חברתית, מצב משפחתי, לימודי ועוד. אני משתדלת לתת לכל אחת את הכלים המתאימים לה כדי לצמוח. אני מבינה שהתייחסות אל הרגשות של התלמידות וחיזוק הביטחון העצמי, גורם להן לצמוח. נוכחתי בכך הן מניסיוני בכיתתי כיום והן מהעבר כאשר הגיעה אלי הביתה תלמידה מלפני 18 שנים שלימדתי בכיתות א'-ב' . היא הייתה דיסלקטית והיו לה המון קשיים. היא סיפרה לי שאני הייתי היחידה שהאמנתי בה ובזכות זה היא עשתה בגרויות ומילאה תפקיד חשוב בצבא ועכשיו היא מתחילה לימודים גבוהים. לכן גם היום כמחנכת בכיתה ו' אני שמה דגש על הפן הרגשי. אני משקיעה רבות בשיחות אישיות עם הבנות ובמעגלי שיח חברתיים. אני ממש רואה איך זה עוזר לחיזוק הביטחון העצמי של הבנות ולהתקדמותן גם בלימודים.

# data[].attributes.subject
בס"ד אורנה זילברברגצפיתי בסרט זה פעם שנייה. זה אחד הסרטים המרגשים שניתן לצפות בו פעמים רבות ולקבל ממנו תובנות לחיים בכלל ולעבודתי כמורה בפרט. אני אומנם מלמדת בחינוך ה"רגיל", אך בעצם אין כזה דבר חינוך רגיל כי כל ילד הוא יחיד ומיוחד ושונה מהאחר ובעצם כולנו שונים. לכל ילד יש ערוץ מיוחד בו תוכל לפנות אליו וכאשר נתייחס לשונות ונדע לכבד כל אחד בשונותו ונאמין בכל ילד שהוא יכול וניתן לו את הכלים המתאימים לו, כך יוכל להתקדם ולהצליח. אומנם אין בכיתתי אף אחת עם תסמונת טורט, אך יש שונות רבה בין התלמידות הן רגשית, התנהגותית,  חברתית, מצב משפחתי, לימודי ועוד. אני משתדלת לתת לכל אחת את הכלים המתאימים לה כדי לצמוח. אני מבינה שהתייחסות אל הרגשות של התלמידות וחיזוק הביטחון העצמי, גורם להן לצמוח. נוכחתי בכך הן מניסיוני בכיתתי כיום והן מהעבר כאשר הגיעה אלי הביתה תלמידה מלפני 18 שנים שלימדתי בכיתות א'-ב' . היא הייתה דיסלקטית והיו לה המון קשיים. היא סיפרה לי שאני הייתי היחידה שהאמנתי בה ובזכות זה היא עשתה בגרויות ומילאה תפקיד חשוב בצבא ועכשיו היא מתחילה לימודים גבוהים. לכן גם היום כמחנכת בכיתה ו' אני שמה דגש על הפן הרגשי. אני משקיעה רבות בשיחות אישיות עם הבנות ובמעגלי שיח חברתיים. אני ממש רואה איך זה עוזר לחיזוק הביטחון העצמי של הבנות ולהתקדמותן גם בלימודים.

# data[].attributes.headline
בחזית הכיתהאחד הסרטים המרגשים והמעוררים השראה לנו  המורים ואף כהורים. הסרט גרם לי להבין שאין צורך לחשוש לשלב תלמידים חריגים/ בעלי ליקויים מסוימים. החשיפה של התלמידים ללקות , תגרום הם להכלה עלפיה. כך יצליחו לסייע לילד בעל הלקות ופחות ירחמו ילעגו.כאשר המורה לא מעורב במגבלה של  תלמידיו הדבר גורם לתסכול של הילד החריג ומאפשר לגיטימציה לשאר הכיתה ללעוג.האם הצליחה לראות כי קיים קושי בהתנהגות/ ראו הילד על אף הצוות החינוכי שלא הצליח לזהות את הוביל בהמשך לתפנית. בקום שבו לא הכילו  או היו סובלניים כלפי הילד הוא בבגרותו עשה את השינוי ופנה לתחום החינוך. האם הייתה זו שדחפה אותו לאורך כל הדרך וגרמה לו להבין בעזרת המפגש עם בלי התסמונת טורט האחרים שהוא רוצה להיות שונה מהם ולהיות שווה בן שוים בדיוק כמו אחרים ללא המגבלות. כשמנהל בית הספר גרם לילד לדבר על המוגבלות הדבר כרם לו לתחוש הקלה ולסובבים תחושת הכלה.הדברים שהסרט עזר לי להבין : כאשר יש קושי התנהגותי בקרב תלמידים יש צורך להפנת/ להתייעץ עם  חינוכי וגם עם ההורים כדי לאבחן קשיים אובייקט  רפואיים. במידה ויהיו תלמידים חריגים  אנסה להעלות את הקשיים למודעות יחד עם הילד ובשיתוף ההורים יוכלו לספר הלקות בכדי שהסביבה תקבל. תהליך נוסף שלאחרונה התחלתי ועובד נהדר :בסגנון "תעביר ת זה הלאה" כל ילד מחמיא לחבר  שיושב לידו. הדבר גורם לתחושת שייכות בקב השתייכות הכיתה.הלמידה צריכה להיות חווייתית מזדמנת וגמישה כפי התלמידים. חשוב להיות קשובים לצורכיהם.

# data[].attributes.subject
בחזית הכיתהאחד הסרטים המרגשים והמעוררים השראה לנו  המורים ואף כהורים. הסרט גרם לי להבין שאין צורך לחשוש לשלב תלמידים חריגים/ בעלי ליקויים מסוימים. החשיפה של התלמידים ללקות , תגרום הם להכלה עלפיה. כך יצליחו לסייע לילד בעל הלקות ופחות ירחמו ילעגו.כאשר המורה לא מעורב במגבלה של  תלמידיו הדבר גורם לתסכול של הילד החריג ומאפשר לגיטימציה לשאר הכיתה ללעוג.האם הצליחה לראות כי קיים קושי בהתנהגות/ ראו הילד על אף הצוות החינוכי שלא הצליח לזהות את הוביל בהמשך לתפנית. בקום שבו לא הכילו  או היו סובלניים כלפי הילד הוא בבגרותו עשה את השינוי ופנה לתחום החינוך. האם הייתה זו שדחפה אותו לאורך כל הדרך וגרמה לו להבין בעזרת המפגש עם בלי התסמונת טורט האחרים שהוא רוצה להיות שונה מהם ולהיות שווה בן שוים בדיוק כמו אחרים ללא המגבלות. כשמנהל בית הספר גרם לילד לדבר על המוגבלות הדבר כרם לו לתחוש הקלה ולסובבים תחושת הכלה.הדברים שהסרט עזר לי להבין : כאשר יש קושי התנהגותי בקרב תלמידים יש צורך להפנת/ להתייעץ עם  חינוכי וגם עם ההורים כדי לאבחן קשיים אובייקט  רפואיים. במידה ויהיו תלמידים חריגים  אנסה להעלות את הקשיים למודעות יחד עם הילד ובשיתוף ההורים יוכלו לספר הלקות בכדי שהסביבה תקבל. תהליך נוסף שלאחרונה התחלתי ועובד נהדר :בסגנון "תעביר ת זה הלאה" כל ילד מחמיא לחבר  שיושב לידו. הדבר גורם לתחושת שייכות בקב השתייכות הכיתה.הלמידה צריכה להיות חווייתית מזדמנת וגמישה כפי התלמידים. חשוב להיות קשובים לצורכיהם.

# data[].attributes.headline
בסרט ' בחזית הכיתה' התחדדה ושוב ניתתן הזרקור על המשמעות לנתינת השם המדוייק לקושי הקיים. בפרויקט אותו אני מעונינת לקדם ישנו רצון לשלב את צרכי הבית בתוך המערך תמיכה של הגן. בסרט לבראד זוג הורים . אמא - אשר מאד מאמינה.

# data[].attributes.subject
בסרט ' בחזית הכיתה' התחדדה ושוב ניתתן הזרקור על המשמעות לנתינת השם המדוייק לקושי הקיים. בפרויקט אותו אני מעונינת לקדם ישנו רצון לשלב את צרכי הבית בתוך המערך תמיכה של הגן. בסרט לבראד זוג הורים . אמא - אשר מאד מאמינה.

# data[].attributes.body
אבא - אשר מאוכזב והשם - טורט, לקושי מעט מרגיע ועוזר לו לקבל את בנו.
העבודה המשותפת אותה אני יוזמת לקידום בגן, הינה דו סיטרית וישנה חשיבות כי אנחנו נתמוך בתהליך הבית ובמקביל הבית יעזר בידע המקצועי בכדי לקבל את תהליך השינוי והמטרות.

# data[].attributes.body
נתקלתי בפרומו של הסרט הזה לפני זמן מה. מאוד רציתי לראות אותו, אבל איך שהוא זה נשכח, כך שמאוד שמחתי על ההזדמנות הזו.
בשלב מאוד מוקדם בסרט קפצה בראשי המילה "קבלה".
בשנים האחרונות ה"הכלה" מאוד פופולרית. אבל פתאום, תוך כדי הצפייה בסרט היא הכעיסה אותי. אולי זו לא המילה הנכונה? אולי הכלה לא מגדירה בצורה טובה את הדרך הטובה לקבלת השונות?
חשבתי גם על תהליכים שעברתי עם כמה ילדים בגן מאז התחילה השנה. הקושי הרב שחלקם מביאים איתם (מבעיות משמעת לצד קשיים לימודיים אחרים) מעלה בתחילה כעסים ומרמור על טיב העבודה שנעשתה עם חלקם טרם הגיעו לגן. אבל מהרגע שהקבלה מחלחלת, המרמרור מתפוגג ונשאר ילד אהוב שאני כל כך רוצה בהצלחתו.
זה גם גרם לי לתהות לגבי הדרך בה משלבים ילדים במערכת החינוך: נתקלתי לא מעט פעמים בילד עם סייעת צמודה, שההוראה היתה שילדים אחרים לא צריכים להרגיש/ לדעת שהיא סייעת ספציפית של הילד המסויים. וזה נוגד את המסר שניסו להעביר בסרט.
בהמשך למה שכתבה אתי אלטמן, לגבי כוונתה לשמש כשגרירה של האוטיזם, אני תוהה האם נכון לנסות לשנות את אותה גישה ש"מסתירה" את הסיבה לנוכחות סייעת נוספת בגן /בכיתה ולהציג גישה חדשה שבה מציגים בפני הילדים את המציאות כפי שהיא ובכך מחזקים את הגישה של קבלת השונה במקום להסתיר את עובדת קיומה.

# data[].attributes.headline
בעקבות הסרט "בחזית הכיתה". כרמית שחם

# data[].attributes.subject
בעקבות הסרט "בחזית הכיתה". כרמית שחם

# data[].attributes.body
זוהי הפעם השנייה בה אני צופה בסרט הזה. הפעם הראשונה היתה במסגרת לימודי חינוך מיוחד במכללה בה למדתי.

זהו סרט עם מסרים חשובים מאוד עבור כולם, ובפרט עבור אותם מורים שאינם מכירים בילד האחר, בילד השונה שמאפיינת אותו לקות כזו או אחרת.

בראד מוכיח כי על אף הקשיים של ילד עם תסמונת טורט, יש בו היכולות והרצון לפרוץ את תקרת הזכוכית, להתגבר על הקשיים ולמנף עצמו למעלה. במקום להישאר במקום ה"נמוך" והאחר, הוא הופך את התסמונת שלו לחוזקה, לגאווה. התהליך הרגשי שעבר בראד בסרט הפך אותו לאדם הישגי ושאפתן. הילד שסבל ממורים ומילדים לועגים הפך למורה אהוב ונערץ.

הדבר החדש שהסרט הביא לחיי המקצועיים הוא הראייה הרחבה שלי בבואי לראות כל תלמיד כישות ייחודית ומיוחדת, לראות במגבלה ובקושי של התלמידים את נקודות החוזק והאור שלהם. כמורת שילוב, אני נפגשת עם מחנכות כיתה בחינוך הרגיל. ישנן מחנכות מכילות יותר, שרואות בילד האחר בכיתה אתגר בעבודתן ועושות כל שביכולתן לסייע לו. מנגד, ישנן מחנכות שמתקשות לקבל ולהכיל את הילד האחר. הן אומרות לי זאת בגלוי, ואני מהצד רואה כיצד אותו ילד שיושב בכיתתן הופך לשקוף או למושא ללעג. אותם ילדים הם מעשה בדיוק אותו בראד הילד שבסרט. אני הולכת לנסות לשנות את הגישה ואת הראייה של אותן מחנכות שלא יודעות להכיל ולקבל את הילד השונה. הן זקוקות לכלים מקצועיים וטיפוליים להתמודד איתו. כרכזת השילוב בבית הספר, אחשוף אותן לספרים בנושא, לדוגמה ספר שמתאר מהו אוטיזם או ספר שמתאר חרדות שונות שילדים מסוימים סובלים מהן. כמו כן, אציע להן להצטרף לשיעור של מנתחת התנהגות או תרפיסטית באמצעות בעלי חיים שעובדות עם אותם ילדים בבית הספר. יתכן, שבדרכים הללו הן יראו את אותו ילד באור אחר.

למדתי שישנו קשר ישיר בין הישגים לימודיים לתהליכים רגשיים. ילד שיחווה הצלחה בלימודים, ירגיש מועצם מבחינה רגשית. ילד שיהיה מחוזק מבחינה רגשית, יהיה פנוי נפשית ללמידה וירצה לחתור להצלחה.

כחלק מהיוזמה שלי, שהינה ניסוח משותף של מטרות התח"י עם הורים, מורים ותלמידי השילוב בתחילת שנה ושיתוף מלא של כולם בתהליך לאורך כל השנה – אני רואה לנכון בעקבות הצפייה בסרט, להוסיף פרט למטרות הלימודיות בתכנית השילוב, גם מטרה אחת או שתיים מהתחום ההתנהגותי רגשי, למשל חיזוק דימוי עצמי או העלאת המוטיבציה וההנעה ללמידה.

# data[].attributes.headline
סרט מעורר מחשבה ומרגש

# data[].attributes.subject
סרט מעורר מחשבה ומרגש

# data[].attributes.body
(הגר שחק מנשה)
בעקבות הצפייה בסרט 'בחזית הכיתה' החיים;

הסרט מרגש ומרתק, הידיעה שזהו סרט המבוסס על סיפור אמיתי עוזר לעורר שיח חשוב על שילובם של ילדים/אנשים עם צרכים מיוחדים בחברה שלנו. עבורי המסר החשוב שהסרט עורר היה הכוח שיש לנו עולם המבוגרים עבור תלמיד עם צרכים מיוחדים. במהלך הסרט בראד מתמודד עם תגובות שונות של החברה כלפי לקות שאין לו שליטה עליה. לעיתים היה נראה כי קל לשכוח שמדובר במחלה פיזית ולהאשים אותו בבעיות משמעת. עם כל זאת, סיפורו של בראד כהן מתאר כיצד האמונה, הליווי והתמיכה של אימו ומנהל בית הספר מצליחים לעזור לו  בהתמודדות מול החברה ובהמשך בגיבוש דימוי וערך עצמי חיובי שמוביל אותו לחזור למערכת החינוך ולתרום מנסיונו.

הסרט אינו חידש לי דבר בחיי המקצועיים אלא חידד והזכיר שוב את הכוח שלנו במפגש עם תלמידים עם צרכים מיוחדים. כמטפלת רגשית בבית ספר לחינוך מיוחד יש לי את הזכות ללוות תלמידים מכיתה ז-יב ולצפות בדרך שהם עוברים – ההתבגרות כחלק מהגיל וכתלמידים. בטקסי סיום כיתה ט' ויב' זו הזדמנות מיוחדת לפגוש את ההורים והתלמידים ולצפות בדרך שהם עברו – כיצד התפתחו, התמודדו עם הקושי ועוד. לאחרונה התחילה לעבוד כסייעת בביס תלמידה לסיימה אצלנו כבוגרת, מרגש לשמוע ממנה כיצד היא חוותה אותנו כצוות, איפה אנחנו השפענו תמכנו ועזרנו וגם לשמוע ממנה כיצד היא חווה עכשיו כחלק מהצוות את ביס והצוות ביס.

בעבודתי כמטפלת רגשית במערכת החינוך, אני מלווה תלמידים מכיתה ז' -יב. בתחילת השתלבותם בביס הם מגיעים עם חוויות לא טובות לגבי השתלבותם בביס, באמונה בצוות ביס, ביכולות שלהם ולרבים מהם אין חלום או מטרה. אני רואה בתפקיד שלי קודם כל להיות המבוגר האחראי שעוזר להם לראות את הכוחות שלהם, להקשיב להם ולעודד אותם לחלום וליצור חלומות.

# data[].attributes.headline
אפרת אורטל שרבני

# data[].attributes.subject
אפרת אורטל שרבני

# data[].attributes.body
הסרט חידד לי את הדרך שבה אני בוחרת להתנהל בה בגן- הכלה של הילד השונה, לאו דווקא ילד חינוך מיוחד משולב ,אלא גם ילד שעובר בביתו מצבים קיצוניים כגון: אלימות, הזנחה וכו'.
חשוב שהדמות החינוכית בגן או בבית הספר תהווה "המקום הבטוח של הילד, שתכיל אותו, תזרום עם השינויים שחלו בחייו ותתאים את דרכי ההוראה לכך, על מנת להצליח למרות הכל לקדם את הילד מבחינה לימודית וחינוכית כאחד.

היוזמה שאותה אקדם בגני היא בנוסף למפגשי הדרכת הורים בגני, אני אבנה גם סדנאות בשיתוף ילדי הגן עם ההורים. על מנת לשפר את התקשורת של ההורים בינם לבין ילדם.
כאשר הבית הוא מקום בטוח לילד, הוא פנוי רגשית ללמידה.

# data[].attributes.headline
הסרט היה ממש חזק הביא לידי ביטוי את ההתמודדות של הילד עם התופעה שאין לו שליטה בחברה בביה"ס בבית .מה שנתן לו את הכח להיות עם הראש מורם ובטחון  לדעתי זה האמון שאל אימו שהכילה אותו והבינה אותו ועשתה הכל כדי שירגיש טוב ויצליח בניגוד לאב שלא קיבל ולא הבין אותו. ברגע שע"י חקירת האם הבינו מה יש לו הילד היה עקשן וממוקד מטרה לנצח את התופעה לא נתן לזה להפיל אותו בכך שהוא מיד פתח קלפים על השולחן וסיפר על התופעה בפני המנהלים בפני התלמידים ענה לכל שאלותיהם קבלו אותו  התלמידים ואהבו אותו בזכות גיוון דרכי ההוראה והעניין שלימד. וגם ראינו שהכל בגבולות לא ויתר על אף תלמיד. 

# data[].attributes.subject
הסרט היה ממש חזק הביא לידי ביטוי את ההתמודדות של הילד עם התופעה שאין לו שליטה בחברה בביה"ס בבית .מה שנתן לו את הכח להיות עם הראש מורם ובטחון  לדעתי זה האמון שאל אימו שהכילה אותו והבינה אותו ועשתה הכל כדי שירגיש טוב ויצליח בניגוד לאב שלא קיבל ולא הבין אותו. ברגע שע"י חקירת האם הבינו מה יש לו הילד היה עקשן וממוקד מטרה לנצח את התופעה לא נתן לזה להפיל אותו בכך שהוא מיד פתח קלפים על השולחן וסיפר על התופעה בפני המנהלים בפני התלמידים ענה לכל שאלותיהם קבלו אותו  התלמידים ואהבו אותו בזכות גיוון דרכי ההוראה והעניין שלימד. וגם ראינו שהכל בגבולות לא ויתר על אף תלמיד. 

# data[].attributes.headline
אתי אלטמן-יוזמה

# data[].attributes.subject
אתי אלטמן-יוזמה

# data[].attributes.body
היוזמה של "חפש את החברים שלך אצלינו" חוגים משולבים לילדים בעלי התפתחות תקינה וילדים על הרצף האוטיסטי.

בעקבות הצפייה לסרט חשבתי להוסיף לחוגים:

לוח ההצלחות שלי.

5 דקות בסוף כל חוג כל מדריך ישקף לתלמיד בקול רם הצלחה שלו/נקודת חוזק

למשל:

הצלחת לבנות רובוט

עבדת בשיתוף פעולה

וכך אעצים את תחושת המסוגלות.

אשמח לשמוע מה דעתכם.

# data[].attributes.body
אתי אלטמן
הסרט נגע לליבי.

הלקות הביאה עמה לא מעט התמודדויות כגון עלבון, השפלה וניכור. בית הספר לא ידע כיצד להכיל את הלקות. זה הגיע למצב שב' לא רצה להגיע לבית הספר.

בסופו של דבר ב' היה שגריר של הלקות. הוא למד להכיר בה והיא גרמה לו להיות לוחם, ויצירתי, הן בדרך ההוראה שלו, ובעיקר בכך שהפך למורה שלא מוותר על אף תלמיד.

בשיח שלי הפעם אשתף אתעם במה אני הולכת לעשות:

להיות שגרירה של האוטיזם בבית הספר.

שלא יהיה מצב שיש מישהו שלא יודע על הלקות, כיצד לפנות לתלמידים על הרצף האוטיסטי, כיצד לעזור להם, ולמשל לא להציף בגירויים ,להכין אותם לשינוי, לסייע במעברים).

הסרט הזה חידד אצלי את התובנה שזה לא מספיק להאמין בתלמיד. עלינו ללמד את הסביבה להכיל, לקבל ולהכיר את מאפייני הלקות.

מה דעתכם?

# data[].attributes.headline
הואידה דואהדה

# data[].attributes.subject
הואידה דואהדה

# data[].attributes.body
הסרט מעורר מקרה מציאותי מכיוון שיש הרבה ילדים כמו בראד באים לבית הספר עם דימוי עצמי נמוך מרגשים שהם דחויים ולא שייכים .כלומר בראד ילד עם תסמונת טורט מתקשה להשתלב בחברה. הסביבה לא מבינה אותו ומאשימה אותו שהוא מפריע בכוונה, מנסים למצוא סיבות התנהגותיות מדוע הילד אשם בקולות ובעיוותים שלו (גירושין של ההורים, הורות לא טובה) במקום לחקור ולהבין את עומק הבעיה.
אין קבלה והבנה לא מצד החברים ולא מצד הצוות החינוכי בבית הספר. לאחר מאבק עיקש של אמו, מכירים בתסמונת טורט כמחלה בלתי ניתנת למרפא. בהדרגה משתנה גם היחס של הסובבים אותו, בית הספר וחברים, ובראד צובר ביטחון ומגלה תכונות חיוביות שלו.

אני מאמינה בזה שאם הצוות החינוכי מקשיב  ומבין ומכיל את  כל תלמידי בית הספר ,או התלמידים שבאים עם דימוי עצמי נמוך ומעלים להם את הדימוי העצמי ונותנים להם את הביטחון ולא מאשימים אותם במקום לחפש את הסיבות להתנהגותם של התלמידים בצורה כזו ,ונתחיל לחקור בכדי להבין אותם ולשנות את התנהגותם .

גם כן אני כמורה בבית ספר ונתקלתי בתלמידים שיש להם התנהגות שונה או תלמידי כיתתם צוחקים עליהם ומזלזלים בהם .אז אני כמורה יכולה לשבר את המצב בין תלמידי הכיתה דרך המשימות בכדי לשמור על יחס טוב ולחזק את הקשר ביניהם .

# data[].attributes.headline
הסרט מעורר מקרה מציאותי מכיוון שיש הרבה ילדים כמו בראד באים לבית הספר עם דימוי עצמי נמוך מרגשים שהם דחויים ולא שייכים .כלומר בראד ילד עם תסמונת טורט מתקשה להשתלב בחברה. הסביבה לא מבינה אותו ומאשימה אותו שהוא מפריע בכוונה, מנסים למצוא סיבות התנהגותיות מדוע הילד אשם בקולות ובעיוותים שלו (גירושין של ההורים, הורות לא טובה) במקום לחקור ולהבין את עומק הבעיה.  אין קבלה והבנה לא מצד החברים ולא מצד הצוות החינוכי בבית הספר. לאחר מאבק עיקש של אמו, מכירים בתסמונת טורט כמחלה בלתי ניתנת למרפא. בהדרגה משתנה גם היחס של הסובבים אותו, בית הספר וחברים, ובראד צובר ביטחון ומגלה תכונות חיוביות שלו.אני מאמינה בזה שאם הצוות החינוכי מקשיב  ומבין ומכיל את  כל תלמידי בית הספר ,או התלמידים שבאים עם דימוי עצמי נמוך ומעלים להם את הדימוי העצמי ונותנים להם את הביטחון ולא מאשימים אותם במקום לחפש את הסיבות להתנהגותם של התלמידים בצורה כזו ,ונתחיל לחקור בכדי להבין אותם ולשנות את התנהגותם .גם כן אני כמורה בבית ספר ונתקלתי בתלמידים שיש להם התנהגות שונה או תלמידי כיתתם צוחקים עליהם ומזלזלים בהם .אז אני כמורה יכולה לשבר את המצב בין תלמידי הכיתה דרך המשימות בכדי לשמור על יחס טוב ולחזק את הקשר ביניהם .

# data[].attributes.subject
הסרט מעורר מקרה מציאותי מכיוון שיש הרבה ילדים כמו בראד באים לבית הספר עם דימוי עצמי נמוך מרגשים שהם דחויים ולא שייכים .כלומר בראד ילד עם תסמונת טורט מתקשה להשתלב בחברה. הסביבה לא מבינה אותו ומאשימה אותו שהוא מפריע בכוונה, מנסים למצוא סיבות התנהגותיות מדוע הילד אשם בקולות ובעיוותים שלו (גירושין של ההורים, הורות לא טובה) במקום לחקור ולהבין את עומק הבעיה.  אין קבלה והבנה לא מצד החברים ולא מצד הצוות החינוכי בבית הספר. לאחר מאבק עיקש של אמו, מכירים בתסמונת טורט כמחלה בלתי ניתנת למרפא. בהדרגה משתנה גם היחס של הסובבים אותו, בית הספר וחברים, ובראד צובר ביטחון ומגלה תכונות חיוביות שלו.אני מאמינה בזה שאם הצוות החינוכי מקשיב  ומבין ומכיל את  כל תלמידי בית הספר ,או התלמידים שבאים עם דימוי עצמי נמוך ומעלים להם את הדימוי העצמי ונותנים להם את הביטחון ולא מאשימים אותם במקום לחפש את הסיבות להתנהגותם של התלמידים בצורה כזו ,ונתחיל לחקור בכדי להבין אותם ולשנות את התנהגותם .גם כן אני כמורה בבית ספר ונתקלתי בתלמידים שיש להם התנהגות שונה או תלמידי כיתתם צוחקים עליהם ומזלזלים בהם .אז אני כמורה יכולה לשבר את המצב בין תלמידי הכיתה דרך המשימות בכדי לשמור על יחס טוב ולחזק את הקשר ביניהם .

# data[].attributes.headline
סרט מרגש ונוגע ללב, המסופר על בראד הלוקה בתסמונת טורט מה שגורם לו להראות חריג מיתר התלמידים. התלמיד הינו דחוי בקרב התלמידים והמורים, אך לאחר התעקשות מצד אימו- בית הספר והסביבה מכירים את המחלה ותסמניה. אט אט, בראד מתחבר לילדים ולמורים והסביבה רואה את הדברים החיובים בבראד. בעתיד, בחר בראד להיות מורה. הוא מורה מכיל, מכבד ומוצלח. היוזמה שאני מקדמת בגני היא שילוב תלמידים על הרצף האוטיסטי בגן רגיל. פעמיים בשבוע, שלושה תלמידים מגני, בתפקוד בינוני- גבוה, משתלבים בגן רגיל הצמוד לגננו. התלמידים הרגילים לומדים לגלות אמפטיה וחמלה כלפי תלמידי ואילו לתלמידי ניתנת האפשרות להשתלב בחברה נורמטיבית. אני מרגישה כי שני הצדדים מרוויחים.

# data[].attributes.subject
סרט מרגש ונוגע ללב, המסופר על בראד הלוקה בתסמונת טורט מה שגורם לו להראות חריג מיתר התלמידים. התלמיד הינו דחוי בקרב התלמידים והמורים, אך לאחר התעקשות מצד אימו- בית הספר והסביבה מכירים את המחלה ותסמניה. אט אט, בראד מתחבר לילדים ולמורים והסביבה רואה את הדברים החיובים בבראד. בעתיד, בחר בראד להיות מורה. הוא מורה מכיל, מכבד ומוצלח. היוזמה שאני מקדמת בגני היא שילוב תלמידים על הרצף האוטיסטי בגן רגיל. פעמיים בשבוע, שלושה תלמידים מגני, בתפקוד בינוני- גבוה, משתלבים בגן רגיל הצמוד לגננו. התלמידים הרגילים לומדים לגלות אמפטיה וחמלה כלפי תלמידי ואילו לתלמידי ניתנת האפשרות להשתלב בחברה נורמטיבית. אני מרגישה כי שני הצדדים מרוויחים.

# data[].attributes.headline
הסרט מעורר השראה ומו

# data[].attributes.body
הסרט מעורר השראה ומוטיבציה על הרצון להשיג יעדים על אף המגבלות והקשיים, מודל ליצירתיות בדרכי הוראה.
בראד ילד עם תסמונת טורט מתקשה להשתלב בחברה. הסביבה לא מבינה אותו ומאשימה אותו שהוא מפריע בכוונה, מנסים למצוא סיבות התנהגותיות מדוע הילד אשם בקולות ובעיוותים שלו (גירושין של ההורים, הורות לא טובה) במקום לחקור ולהבין את עומק הבעיה.
אין קבלה והבנה לא מצד החברים ולא מצד הצוות החינוכי בבית הספר. לאחר מאבק עיקש של אמו, מכירים בתסמונת טורט כמחלה בלתי ניתנת למרפא. בהדרגה משתנה גם היחס של הסובבים אותו, בית הספר וחברים, ובראד צובר ביטחון ומגלה תכונות חיוביות שלו.
לצערי גם כיום יש בורות בעניין המוגבלויות אצל ילדים ובעיקר מצד ההורים שאינם רוצים שילדיהם ילמדו באותה כיתה עם ילד עם צרכים מיוחדים מחשש שזה יזיק עבור ילדם. זה משהו חדש עבורי שהייתי רוצה לדעת כיצד להתמודד איתו וכיצד לשנות דעות אלו אצל ההורים כגננת.
כל ילד צריך שמבוגר אחד יאמין בו וכך הוא יכול לכבוש כל פסגה ולהגשים כל חלום. כמו המנהל ואמו של בראד. המנהל שקיבל אותו, נתן לו תקווה ואמונה בעצמו. ואמו של בראד שהאמינה בו לאורך כל הדרך במקצועו בתחום ההוראה.
בראד בוחר להיות מורה, ונתקל בסירובים וקשיים רבים אך הוא לא מוותר. דווקא התסמונת עוזרת לו להיות מורה טוב יותר, מבין ויצירתי לתלמידיו ולבסוף בראד זוכה בתואר המורה המוצלח של משרד החינוך בארה"ב. אני חושבת שלמידה באמצעות חוויות והתנסויות מובילות ללמידה פורה ומובנת יותר. אפשר כל נושא לימודי להפוך למשחק טכנולוגי נגיש וחוויתי עבור הילד ואף לשלב את ההורה שיהיה במעקב אחר התקדמות הילד. (למשל לבנות מצגת שעשועון טרוויה שהילד וההורים יכולים לשחק ביחד בבית ולאחר השעשועון ימולא משוב על הבנת החומר הנלמד שישלח ישירות לגננת ובכך ניתן להשיג שיתוף פעולה בין הורה-מורה-תלמיד).
יש פה מצב של שני צדדים מרוויחים ומנצחים.
התלמידים של בראד הרוויחו בעקבות ההתמודדות שלו עם הטורט מורה יותר יצירתי, סבלני, הם ראו בו מודל. ובראד הרוויח את האמונה בעצמו, התמדה, קבלה והבנה יותר של הסביבה.
לדעתי כל הורה ומורה צריך להפנים שגישה כזו שרואה יתרונות בקשיים/מגבלות ככוחות  וחוזקות באדם, משמעותה אמפתיה וקבלה של האדם עם המוגבלות ולגיטימציה לשונות בניגוד לסטיגמה, שיפוטיות וביקורתיות כלפי מי שמתמודד עם לקות או קושי כזה או אחר.
בראד הוכיח שבמגבלה יש גם הזדמנות לצמיחה וגדילה כלפי עצמו וכלפי הסביבה. |
אני חושבת שהתהליך שעבר בראד הוא תהליך מעבר מ"למרות" ועד ל"בזכות". והוא ערך מוסף שאני מנחילה אותו כגננת בגן חינוך מיוחד.
למרות שיש לילדים קשיים, כישלונות, מגבלות אנחנו כאנשי חינוך צריכים לעזור לילד לגבור מעל כל המגרעות והקושי ולהגיע ל "בזכות"- לראות את הקושי/המגבלה כמתנה. כמשהו שמעצב ומחזק את אישיותו של הילד, משהו שבזכותו הוא יותר טוב ממה שהיה בלעדיו.

# data[].attributes.headline
הסרט מעורר השראה ומו

# data[].attributes.body
הסרט מעורר השראה ומוטיבציה על הרצון להשיג יעדים על אף המגבלות והקשיים, מודל ליצירתיות בדרכי הוראה.
בראד ילד עם תסמונת טורט מתקשה להשתלב בחברה. הסביבה לא מבינה אותו ומאשימה אותו שהוא מפריע בכוונה, מנסים למצוא סיבות התנהגותיות מדוע הילד אשם בקולות ובעיוותים שלו (גירושין של ההורים, הורות לא טובה) במקום לחקור ולהבין את עומק הבעיה.
אין קבלה והבנה לא מצד החברים ולא מצד הצוות החינוכי בבית הספר. לאחר מאבק עיקש של אמו, מכירים בתסמונת טורט כמחלה בלתי ניתנת למרפא. בהדרגה משתנה גם היחס של הסובבים אותו, בית הספר וחברים, ובראד צובר ביטחון ומגלה תכונות חיוביות שלו.
לצערי גם כיום יש בורות בעניין המוגבלויות אצל ילדים ובעיקר מצד ההורים שאינם רוצים שילדיהם ילמדו באותה כיתה עם ילד עם צרכים מיוחדים מחשש שזה יזיק עבור ילדם. זה משהו חדש עבורי שהייתי רוצה לדעת כיצד להתמודד איתו וכיצד לשנות דעות אלו אצל ההורים כגננת.
כל ילד צריך שמבוגר אחד יאמין בו וכך הוא יכול לכבוש כל פסגה ולהגשים כל חלום. כמו המנהל ואמו של בראד. המנהל שקיבל אותו, נתן לו תקווה ואמונה בעצמו. ואמו של בראד שהאמינה בו לאורך כל הדרך במקצועו בתחום ההוראה.
בראד בוחר להיות מורה, ונתקל בסירובים וקשיים רבים אך הוא לא מוותר. דווקא התסמונת עוזרת לו להיות מורה טוב יותר, מבין ויצירתי לתלמידיו ולבסוף בראד זוכה בתואר המורה המוצלח של משרד החינוך בארה"ב. אני חושבת שלמידה באמצעות חוויות והתנסויות מובילות ללמידה פורה ומובנת יותר. אפשר כל נושא לימודי להפוך למשחק טכנולוגי נגיש וחוויתי עבור הילד ואף לשלב את ההורה שיהיה במעקב אחר התקדמות הילד. (למשל לבנות מצגת שעשועון טרוויה שהילד וההורים יכולים לשחק ביחד בבית ולאחר השעשועון ימולא משוב על הבנת החומר הנלמד שישלח ישירות לגננת ובכך ניתן להשיג שיתוף פעולה בין הורה-מורה-תלמיד).
יש פה מצב של שני צדדים מרוויחים ומנצחים.
התלמידים של בראד הרוויחו בעקבות ההתמודדות שלו עם הטורט מורה יותר יצירתי, סבלני, הם ראו בו מודל. ובראד הרוויח את האמונה בעצמו, התמדה, קבלה והבנה יותר של הסביבה.
לדעתי כל הורה ומורה צריך להפנים שגישה כזו שרואה יתרונות בקשיים/מגבלות ככוחות  וחוזקות באדם, משמעותה אמפתיה וקבלה של האדם עם המוגבלות ולגיטימציה לשונות בניגוד לסטיגמה, שיפוטיות וביקורתיות כלפי מי שמתמודד עם לקות או קושי כזה או אחר.
בראד הוכיח שבמגבלה יש גם הזדמנות לצמיחה וגדילה כלפי עצמו וכלפי הסביבה. |
אני חושבת שהתהליך שעבר בראד הוא תהליך מעבר מ"למרות" ועד ל"בזכות". והוא ערך מוסף שאני מנחילה אותו כגננת בגן חינוך מיוחד.
למרות שיש לילדים קשיים, כישלונות, מגבלות אנחנו כאנשי חינוך צריכים לעזור לילד לגבור מעל כל המגרעות והקושי ולהגיע ל "בזכות"- לראות את הקושי/המגבלה כמתנה. כמשהו שמעצב ומחזק את אישיותו של הילד, משהו שבזכותו הוא יותר טוב ממה שהיה בלעדיו.

# data[].attributes.body
הסרט לגמרי מעורר השראה ומוטיבציה לכל אחד ובפרט לילדים המיוחדים.

נראה כי המצב בו אתה מיוחד מבין התלמידים אינו קל –לא לילד המיוחד, לא להורה ולא למורה. הצורך בהכלה נדרש מכל הסביבה והגיוס כוחות ומשאבים הם הכרחיים על מנת להכיל את הילד ולהעניק להם תחושת שייכות ולהיות שווה מבין שווים.

האופן בו ילד הוא מיוחד הוא מיוחד עבור כולם למעשה – כל הסובבים אותו החל ממנו ועד לחברים שסביבו. הסרט מיצג כיצד אמונה יכולה להוביל את הילד לתחושת שייכות והעצמה עצמית. ואכן למדתי מהסרט כי יש להתבונן על כל ילד בגני המיוחד, לאמוד את קשיו ותסכוליו, לנסות להעמיד עבורו יכולת לימודית והתנהגותית הראויה לו ולא לכפות דרכי הוראה שאינם יכולים לאפשר לילד לנהוג כך. על כן יש לוודא כי כל ילד קיבל תכנית ב'תפירה' אישית המיועדת במיוחד בשבילו ובכך להעניק לו תשומת לב, אהבה, תחושת מסוגלות ליווי אמיתי להצלחה וקבלה מצדם, ומצד החברה.

# data[].attributes.headline
בעקבות הסרט" בחזית הכיתה" למדתי על הדימוי העצמי של ילד ואיך שהוא רואה את עצמו מושפע רבות מהסביבה ומהמשוב והתגובות של הסביבה כלפיו. הוא מרגיש דחוי ולא שייך. היו שצחקו עליו בהפסקה והוריו שאמונים על בטחונו אף הם כעסו עליו כך שקשה מאוד לראות איך תלמיד מעין זה יוכל לפתח מוטיבציה כשכל כך הרבה ממנו לא בסדר.באופן מפתיע בחייו הבוגרים היה מנהל שהחליט להעסיק אותו ואף להעביר לו מסר כי הוא שווה בין שווים. הוא אף הציג אותו בפני כלל התלמידים כך שהיתה הבנה ואמפתיה  להתנהגותו השונה.כמורה היה חשוב לקחת זאת לעבודתי ,להכיר את המצב הרגשי, לימודי, חברתי של כל אחד בכדי להתאים ולא לדרוש מעבר למה שהתלמיד מסוגל בכדי לא לגרום לתסכול.כמו כן,לחשוף את התלמידים לקשיים שונים שיש לילדים בגילם בכדי ליצור הבנה וקבלה.

# data[].attributes.subject
בעקבות הסרט" בחזית הכיתה" למדתי על הדימוי העצמי של ילד ואיך שהוא רואה את עצמו מושפע רבות מהסביבה ומהמשוב והתגובות של הסביבה כלפיו. הוא מרגיש דחוי ולא שייך. היו שצחקו עליו בהפסקה והוריו שאמונים על בטחונו אף הם כעסו עליו כך שקשה מאוד לראות איך תלמיד מעין זה יוכל לפתח מוטיבציה כשכל כך הרבה ממנו לא בסדר.באופן מפתיע בחייו הבוגרים היה מנהל שהחליט להעסיק אותו ואף להעביר לו מסר כי הוא שווה בין שווים. הוא אף הציג אותו בפני כלל התלמידים כך שהיתה הבנה ואמפתיה  להתנהגותו השונה.כמורה היה חשוב לקחת זאת לעבודתי ,להכיר את המצב הרגשי, לימודי, חברתי של כל אחד בכדי להתאים ולא לדרוש מעבר למה שהתלמיד מסוגל בכדי לא לגרום לתסכול.כמו כן,לחשוף את התלמידים לקשיים שונים שיש לילדים בגילם בכדי ליצור הבנה וקבלה.

# data[].attributes.body
תמר כהן

# data[].attributes.headline
ילנה פורטנוב נאמן: <

# data[].attributes.body
ילנה פורטנוב נאמן:

הסרט מעורר השראה ומוטיבציה. להיות ילד עם מוגבלות מובילה לכלכך הרבה קשיים ולא רק לילד אלא לכל משפחתו. הסרט מתאר את בראד כהן שנולד עם תסמונת הטורט. הוא לא מבין ומודע למהי המגבלה שלו בהתחלה. כתוצאה מכך הוא חסר אונים אל מול הסביבה שלו שמתנהגת אליו בבריונות בלתי נתפסת. בסכות התושייה של אמו הוא מצליח "לקום  מהקרשים" ולהבין שלמרות המוגבלות הוא יכול לעשות כל מה שהוא רק רוצה. האמונה שלו ביכולתיו במיוחד בראיון העבודה לקראת בית הספר ממחישה את הכח והתושייה שלו. זה היה רגע מכונן בסרט בעיני. הוא דרש להוכיח את עצמו ולא ויתר למנהל. הכח שלו להבין את הקשיים של ילד במערכת הלימודית גרם לו להיות מורה יצירתי ומוצלח. הילדים בסרט במיוחד התר אהבו אותו מאוד והוא שינה את חייהם. בזכות שימוש באביזרים שונים כמו כובעים והמחזות הוא הצליח לעורר את תשומת לב הילדים ללמידה. זהו סרט חובה לכל מורה!

כמורה, אני מאמינה שיש להיעזר במשחקים שונים כדי לעורר עניין והנאה בלמידה. אני מכירה המון משחקים מתוקשבים וכלים טכנולוגיים כמו kahoot שמאפשרים למידה חווייתית. הסרט חיזק אצלי את ההבנה כי בעזרת שילוב של שיטות הוראה מגוונת אני יכולה לאפשר יותר פעילות חברתית שמאפשרת גיבוש בין כל התלמידים ויוצרת אחווה הדדית. בנוסף, קיום דיונים על נושאים חברתיים שונים בכדי לפתח אמפטיה לזולת.

במשימה הזו למדתי כי היכולת ללמוד ולהצליח יכולה להתרחש רק כאשר יש פניות רגשית. הילד צריך לחוש כי יש מאחוריו סביבה בטוחה ומוגנת שמעודדת אותו ואמינה בו. אמא של בראד בסרט הייתה כזו עבורו. בזכות האמונה שלה הוא הצליח בלימודיו למרות קשייו החברתיים והצליח להשלים תואר ראשון ושני.

ביוזמה החברתית שלי בחרתי ליצור "לוח חזון" לכל ילד. הלוח נעשה בשיתוף ההורה והמורה ובעזרתו הילד מכניס לתוך הלוח את הרצונות שלו בחיים, בין אם אישיים, לימודיים וחברתיים. בסיום תהליך היצירה הייתי רוצה לקיים תערוכת לוחות חזון בכדי לאפשר לילדים אחרים ללמוד על חלומות של חבריהם לכיתה ואף לאפשר להורים ולמורים להכיר יותר טוב את הילדים. קיימים מספר אתגרים בנושא בעיקר של זמן ופניות מצד התלמידים ושיתוף פעולה מצידם בשל הצורך בחשיפה.

# data[].attributes.body
הסרט המרגש "בחזית הכיתה" פשוט מעורר השראה. רואים בסרט כיצד חווית בית הספר של בראד כהן היא לא רק שלילית אלא סיוטית. מלאה בהשפלות, ביזיונות ואלימות. בהתחלה, בתי הספר בהם למד לא ידעו איך "לאכול" אותו, וחשבו שהוא עושה את זה בכוונה. אפילו הרופאים לא ידעו לשים את האצבע על הכיוון הנכון. היום אנחנו מכירים ומודעים הרבה יותר לתסמונת הזאת, ומבינים שבאמת הם לא עושים זאת בכוונה, היום יותר מכילים היום את השונה בחברה, ובתי הספר עוסקים בזה רבות. יש לנושא הרבה יותר מודעות באופן כללי לאנשים "מיוחדים". ישנו קשר עמוק בין מצב רגשי והצלחה בלימודים- בראד שנא את בית הספר, ולא רצה ללכת ללמוד, מצד שני, בגיל 12, כשאימו לקחה אותו לקבוצת תמיכה של אנשים הסובלים מטוראט, הוא החליט שהוא לא ייתן לטוראט לנצח אותו. וההחלטה הזאת ליוותה אותו כל החיים. יחד עם האמון המלא של האמא, והדירבון שלה שלא יוותר לעצמו, הוא בסוף הצליח מאוד בלימודים, סיים תואר ראשון, ותכנן ללמוד תואר שני, וזה בעקבות הדירבון הרגשי שהוא כל הזמן אמר לעצמו: שהוא יכול לעשות הכל, והוא לא יוותר, הוא רוצה להיות כמו כולם. בעיניי זה היה מדהים לראות אותו בכל פעם מחדש, בכל ראיון חדש- מסביר לאנשים על התסמונת, הוא "הניח את הבעיה על השולחן", ולא החביא אותה. הוא מאוד מודע לבעיה שלו, והסביר לאנשים כל כך יפה את העניין, בצורה גלויה ואמיצה. בראד רצה להיות מורה בכדי להיות ההפך מהמורים שהיו לו. המורים שלו לא האמינו בו, כל הזמן העיפו אותו מהכיתה, והוא החליט שהוא יהיה מורה ולא יוותר על אף תלמיד (כמו שרואים דהוא מאמץ היתר חיבה את תומאס). בסוף הסרט הוא אומר "תודה" לתסמונת שלו, שזה היה מאוד מרגש, והילדים אמרו מה הם למדו ממנו- מסרים כל כך עמוקים וחשובים יותר מכל חומר לימודי. התסמונת לימדה אותו לא להיכנע. והמסר הזה ועוד מסרים עברו לילדים. היצירתיות שלו, כמו השימוש במפה, בהצגות, כובעים, המחשה ויזאולית- עם המשאית- גרמה לילדים לאהוב את השיעורים שלו. הוא ממש נגע בהם. אני חושבת שהיום בעידן הטכנולוגי – אפשר למנף את הלמידה על ידי שימוש במשחקים שבונים במיוחד על נושא מסויים, אפשר לסכם חומר למידה באמצעות משחק ("מי רוצה להיות מיליונר?") ולגרום לתלמידים לאהוב את החומר.

# data[].attributes.body
השלכות הסרט על חיי המקצועיים: יש ילד שאני עובדת איתו בגן, שסובל מתסמונת בשכיחות נמוכה, זה הילד שאני רוצה לשתף את ההורים בתהליך הלמידה שלו, שיהיו שותפים יחד איתנו- הצוות. אחרי הסרט האמת שמאוד התחזקתי. למדתי שוב שאסור לוותר על אף אחד! וגם אם נראה שיש ילד עם יכולות נמוכות, לא להאמין לזה, אלא תמיד לשאוף להכי גבוה שאפשר. אם המורה מתחיל להתייאש (כמו שקרה איתי) אז זה משפיע על התוצאות. המורה פחות ידרוש, יותר יוותר, וזה לא נכון. אסור להוריד את הרגל מהגז, תמיד להמשיך קדימה לשלב הבא. השינוי שאני רוצה לחולל בעקבות הסרט הוא קודם כל בי. להאמין יותר בילד! לחזק את ההורים תוך עדכון על התקדמות הילד. הילדים בגן דווקא מכילים אותו בצורה טובה, לפעמים הם שואלים שאלות כמו: "למה הוא עושה כך וכך ואנחנו לא?" בבית הספר החריגות תבלוט יותר מאשר עכשיו, בגן.

# data[].attributes.headline
היחס בין הרגש למוטיבציה ללמידהבסרט אנחנו עדים לילד שסובל ממחלה שאין לה ריפוי, ובמשך שנות ילדותו סבל מהתנכלויות של אנשי חינוך והכי גרוע של אביו שטען שהוא יכול לשלוט בתיקים שהוא משמיע ללא שליטה. המפנה החל כאשר האם התעקשה ומצאה שהילד סובל ממחלה שאין לה ריפוי אולם לא ויתרה ודרשה ממנו להמשיך וללמוד בבית ספר רגיל והחדירה בו מוטיבציה לעשות משהו משמעותי בחיים.בסרט נתקלנו באנשי חינוך שלא מודעים למצב האישי של התלמיד שלהם, מאשימים ומתנכלים בלי לנסות לברר ולהעמיק בבעייה.המנהל בחטיבה החל את המפנה ביחס אל הילד כאשר נתן לו להסביר בפני כל בית הספר על המחלה וגרם לכך שהילד ירגיש תחושת שייכות לבית הספר.כדי שילד יוכל ללמוד ולהפיק מעצמו את המירב יש לדאוג לתנאים הבאים:תחושת שייכות ויחס אישי- מורה צריך לתת יחס אישי לתלמידיו, להכיר אותם, להכיר את המשפחה. במסגרת הכיתה גם נוצרת במקרה הטוב תחושה של שייכות המעניקה ביטחון לתלמיד. מסוגלות ללמידהגילוי הבנה לבעיות ולקשיים של התלמיד, לעודד לעזור ולכוון לעשייה נכונה.למידה איכותית המותאמת לצרכיו של התלמידבני אדם הם שונים יכולות הלמידה שלהם שונות, יש לנסות ללמד בכל מיני דרכים ואמצעיםבניית הביטחון האישי באמצעות מתן חיזוקים חיובים – תחושת ערך –לכל ילד יש איכויות ויכולות בכל מיני תחומים על המורה לגלות זאת לחזק ולהחמיא לילד.המורה כמובגר המשמש דוגמא אישית נותן השראה ללמידה,להיות ולעשות משהו משמעותי בחיים.בזכות המחלה ובזכות המנהל שהכיר בבעייה וגרם לילד להתחיל לפרוח החליט הילד הזה לעשות בחייו משהו משמעותי ולהיות מורה כדי לעזור ולהציל ילדים שסובלים מבעיה כלשהי,אכן אנו רואים בסרט איך "זרקו" את תומס לכיתה שלו מכיוון שהתייאשו ממנו, אולם המורה הזה שחווה הכל על בשרו , את הבורות של המורים וחוסר הרצון להבין ולעזור החליט שהוא לא מוותר על תומס ובהחלט התחיל להביא אותו לדרך הנכונה של למידה.

# data[].attributes.subject
היחס בין הרגש למוטיבציה ללמידהבסרט אנחנו עדים לילד שסובל ממחלה שאין לה ריפוי, ובמשך שנות ילדותו סבל מהתנכלויות של אנשי חינוך והכי גרוע של אביו שטען שהוא יכול לשלוט בתיקים שהוא משמיע ללא שליטה. המפנה החל כאשר האם התעקשה ומצאה שהילד סובל ממחלה שאין לה ריפוי אולם לא ויתרה ודרשה ממנו להמשיך וללמוד בבית ספר רגיל והחדירה בו מוטיבציה לעשות משהו משמעותי בחיים.בסרט נתקלנו באנשי חינוך שלא מודעים למצב האישי של התלמיד שלהם, מאשימים ומתנכלים בלי לנסות לברר ולהעמיק בבעייה.המנהל בחטיבה החל את המפנה ביחס אל הילד כאשר נתן לו להסביר בפני כל בית הספר על המחלה וגרם לכך שהילד ירגיש תחושת שייכות לבית הספר.כדי שילד יוכל ללמוד ולהפיק מעצמו את המירב יש לדאוג לתנאים הבאים:תחושת שייכות ויחס אישי- מורה צריך לתת יחס אישי לתלמידיו, להכיר אותם, להכיר את המשפחה. במסגרת הכיתה גם נוצרת במקרה הטוב תחושה של שייכות המעניקה ביטחון לתלמיד. מסוגלות ללמידהגילוי הבנה לבעיות ולקשיים של התלמיד, לעודד לעזור ולכוון לעשייה נכונה.למידה איכותית המותאמת לצרכיו של התלמידבני אדם הם שונים יכולות הלמידה שלהם שונות, יש לנסות ללמד בכל מיני דרכים ואמצעיםבניית הביטחון האישי באמצעות מתן חיזוקים חיובים – תחושת ערך –לכל ילד יש איכויות ויכולות בכל מיני תחומים על המורה לגלות זאת לחזק ולהחמיא לילד.המורה כמובגר המשמש דוגמא אישית נותן השראה ללמידה,להיות ולעשות משהו משמעותי בחיים.בזכות המחלה ובזכות המנהל שהכיר בבעייה וגרם לילד להתחיל לפרוח החליט הילד הזה לעשות בחייו משהו משמעותי ולהיות מורה כדי לעזור ולהציל ילדים שסובלים מבעיה כלשהי,אכן אנו רואים בסרט איך "זרקו" את תומס לכיתה שלו מכיוון שהתייאשו ממנו, אולם המורה הזה שחווה הכל על בשרו , את הבורות של המורים וחוסר הרצון להבין ולעזור החליט שהוא לא מוותר על תומס ובהחלט התחיל להביא אותו לדרך הנכונה של למידה.

# data[].attributes.body
ענת אביטן

# data[].attributes.headline
ב"הצפיתי בסרט "בחזית הכיתה" וזה היה שיעור מאלף לחיים. כמה עוצמתי. כמה מסר. התפעלתי מהאימא שמאמינה בילד, הצטערתי לראות את יחס "אנשי החינוך" לתסמונת; כאב לי לראות את האלימות של חברי הכיתה כלפי הילד ואת (אי) תגובתם של המורים לאלימות וללעג. אומנם, הייתה מורה שצעקה והרחיקה את המכות. האם היה טיפול משמעותי? ארוך טווח? למנוע את מקרה האלימות הבא? או שזה רק "כיבוי שריפות"? כל הנקודות שהעליתי הם "בנפשי ממש". העניין של התייחסות בכבוד לנפש הילד. על כל מורה להתייחס לתלמידיו כאילו הם בניו. מדובר על "דיני נפשות" ממש. אני רואה אצלנו בבית הספר, וגם בבתי הספר בהם לומדים ילדי אלימות מילולית ופיזית, שאינה מטופלת ע"י צוות החינוך בחומרה הראויה. התרגשתי מהמנהל שהציל את כבודו של הילד. לאורך הסרט צפיתי הצד בדרך ה"חינוך" של האבא, מרוב רצון טוב וצורך להגן על ילדו, הוא עושה הרבה טעויות חינוכיות בדרך, כפי שאמרה לי אחת מורות הדרך שלי,  לפני שנים רבות: "הדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות". אני חושבת שהמתנה הטובה ביותר ואולי, בעיני, המסר החשוב ביותר מהסרט הוא האמון באחר. האימא האמינה בבן שלה, לאורך כל הדרך, וזה מה שהחזיק אותו, וזה גם מה שהניע אותו בהיותו מורה, להאמין בתלמידים. היה לו ברור שאת הילד ה"בעייתי", שהמורה העמיתה הזהירה ממנו, הוא יסתדר אתו, יגיע אליו. הבחנתי בדרכי ושיטות ההוראה שלו, שהיו מלאות התנסויות, מגוונות, אפילו הכובעים המגוונים שהוא חבש לראשו, כל אלו, עוררו עניין רב אצל הילדים, הוא אפשר להם להתנסות הרבה, למשש, להתנועע, והכל במסגרת החוקים והגבולות. אני חושבת שכיום, בעידן הטכנולוגי הכל כך מתפתח, מתבקש ממנו, המורים, לשלב בדרכי ההוראה סרטונים, משחקים, מצגות ואמצעי המחשה טכנולוגיים – לשירות ההוראה ולהשבחתה.

# data[].attributes.subject
ב"הצפיתי בסרט "בחזית הכיתה" וזה היה שיעור מאלף לחיים. כמה עוצמתי. כמה מסר. התפעלתי מהאימא שמאמינה בילד, הצטערתי לראות את יחס "אנשי החינוך" לתסמונת; כאב לי לראות את האלימות של חברי הכיתה כלפי הילד ואת (אי) תגובתם של המורים לאלימות וללעג. אומנם, הייתה מורה שצעקה והרחיקה את המכות. האם היה טיפול משמעותי? ארוך טווח? למנוע את מקרה האלימות הבא? או שזה רק "כיבוי שריפות"? כל הנקודות שהעליתי הם "בנפשי ממש". העניין של התייחסות בכבוד לנפש הילד. על כל מורה להתייחס לתלמידיו כאילו הם בניו. מדובר על "דיני נפשות" ממש. אני רואה אצלנו בבית הספר, וגם בבתי הספר בהם לומדים ילדי אלימות מילולית ופיזית, שאינה מטופלת ע"י צוות החינוך בחומרה הראויה. התרגשתי מהמנהל שהציל את כבודו של הילד. לאורך הסרט צפיתי הצד בדרך ה"חינוך" של האבא, מרוב רצון טוב וצורך להגן על ילדו, הוא עושה הרבה טעויות חינוכיות בדרך, כפי שאמרה לי אחת מורות הדרך שלי,  לפני שנים רבות: "הדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות". אני חושבת שהמתנה הטובה ביותר ואולי, בעיני, המסר החשוב ביותר מהסרט הוא האמון באחר. האימא האמינה בבן שלה, לאורך כל הדרך, וזה מה שהחזיק אותו, וזה גם מה שהניע אותו בהיותו מורה, להאמין בתלמידים. היה לו ברור שאת הילד ה"בעייתי", שהמורה העמיתה הזהירה ממנו, הוא יסתדר אתו, יגיע אליו. הבחנתי בדרכי ושיטות ההוראה שלו, שהיו מלאות התנסויות, מגוונות, אפילו הכובעים המגוונים שהוא חבש לראשו, כל אלו, עוררו עניין רב אצל הילדים, הוא אפשר להם להתנסות הרבה, למשש, להתנועע, והכל במסגרת החוקים והגבולות. אני חושבת שכיום, בעידן הטכנולוגי הכל כך מתפתח, מתבקש ממנו, המורים, לשלב בדרכי ההוראה סרטונים, משחקים, מצגות ואמצעי המחשה טכנולוגיים – לשירות ההוראה ולהשבחתה.

# data[].attributes.body
דבורה לאה לבקיבקר

# data[].attributes.headline
סונדוס מחאמיד

# data[].attributes.subject
סונדוס מחאמיד

# data[].attributes.body
סרט מרגש ובעל חשיבות רבה לכלל האוכלוסיה ובמיוחד לכל השוטפים בבית הספר. בית הספר שהוא חברה מצומצמת ומראה לחברה החיצונית. ולכן, יש להבין כי אין מקום להיות חברה הומוגנית ויש את השונים והחריגים וכמובן את המוגבלים. שיש להכיל אותם ולהבין אותם. הסרט משקף בצורה מצוינת את המציאות הקיימת בה קשה לאנשים ובמיוחד בבית הספר לקבל את השונה ואת המוגבל. היום עם הניסיונות הרבים לשלב תלמידים עם מוגבלויות שונות ותסמונות שונות הנמצאים בננו וחיים בננו עדיין מתקשים לקבל אותם כתלמיד רגיל. בראד כשגדל רצה להיות מורה לדעתי לשתי סיבות שונות הראשון לדעתי הוא כדי ללמד אחרים איך אפשר שאדם עם תסמונות מסוימת להתקדם ולהיות פעיל בחברה. עוד אפשר שבית הספר היה אתגרבשבילו ומקום בעלחסמים רבים ולכן הוא היה דווקא רוצה לחזור לחיות את אותו אתגר ולהשלים את החיסורים שהיו בתוכו מהזירה הזאת

# data[].attributes.headline
נירה גולן היוזמה החינוכית שלי עוסקת בקבוצת וויסות התנהגות בכיתות ד-ה.ראשית בחרתי תלמידים שיש ביכולתם לעשות שינוי עם עצמם ולסגל דפוסי התנהגות.בין התלמידים בחרתי גם שני תלמידים מובילים מבחינה חברתית בכיתה למטרת הפצת המודל בכיתה בסוף או במהלך הפרוייקט.התקיימה פגישה אחת עם התלמידים ועברנו על מטרות הקבוצה כאשר מה שהוצג לתלמידים זאת קבוצת מובילי התנהגות שיובילו ויהיו ה"מודעים" והמכוונים בכיתה.בפגישה הראשונה התלמידים התלהבו והציעו שנבחר שם מתאים לקבוצה וסמל.הרגשתי שהקבוצה יכולה להצליח ולפי התקדמות התכנים אני בונה את שאר הפעילויות.הפעילות הבאה עוסקת בנושא – היכרות עם רגשות וזאת על מנת שנוכל לעבוד על וויסות הרגשות של התלמידים.מה דעתכם? האם הייתם מוסיפים משהו לקבוצה כפי שהיא? כמה ילדים לדעתכם רצוי שישתתפו?כמובן שיתפתי את פסיכולוג ביה"ס בתכנים ובתהליך.

# data[].attributes.subject
נירה גולן היוזמה החינוכית שלי עוסקת בקבוצת וויסות התנהגות בכיתות ד-ה.ראשית בחרתי תלמידים שיש ביכולתם לעשות שינוי עם עצמם ולסגל דפוסי התנהגות.בין התלמידים בחרתי גם שני תלמידים מובילים מבחינה חברתית בכיתה למטרת הפצת המודל בכיתה בסוף או במהלך הפרוייקט.התקיימה פגישה אחת עם התלמידים ועברנו על מטרות הקבוצה כאשר מה שהוצג לתלמידים זאת קבוצת מובילי התנהגות שיובילו ויהיו ה"מודעים" והמכוונים בכיתה.בפגישה הראשונה התלמידים התלהבו והציעו שנבחר שם מתאים לקבוצה וסמל.הרגשתי שהקבוצה יכולה להצליח ולפי התקדמות התכנים אני בונה את שאר הפעילויות.הפעילות הבאה עוסקת בנושא – היכרות עם רגשות וזאת על מנת שנוכל לעבוד על וויסות הרגשות של התלמידים.מה דעתכם? האם הייתם מוסיפים משהו לקבוצה כפי שהיא? כמה ילדים לדעתכם רצוי שישתתפו?כמובן שיתפתי את פסיכולוג ביה"ס בתכנים ובתהליך.

# data[].attributes.headline
נירה גולןהסרט " בחזית הכיתה"לאחר צפייה בסרט רוצה לשתף שהסרט ריתק אותי לספה. סרט כל כך נכון מבחינת המסרים. הצגת הבעיה לדעתי  מוקצנת ומוגזמת אך המסרים ברורים ומאוד התחברתי.בבית ספרינו יש מס' כיתות לקויי למידה ובינהם משולבים ילדים עם תסמונות שונות ועזרים כמו כסא גלגלים קבלת השונה הינה חלק משמעותי בחיי היום יום שלנו בביה"ס ולכן מאוד התחברתי.במהלך כל הסרט חשתי "כעס, כלפי כל אנשי החינוך שאינם מבינים שיש לילד קושי בלתי נשלט ומענישים אותו על הפרעה בכיתה. מורה ומחנך חייב להיות רגיש ולהבין שילד לא מסוגל להעמיד פנים לאורך זמן ובמיוחד כאשר הוא ילד נבון ואינטליגנט היודע להסביר כי אינו שולט בתופעה.דבר זה גרם לילד להיות חסר ביטחון לחלוטין והוא כבר לא רצה להגיע למפגשים של ביה"ס שידע שלא חייב להגיע מתוך הפחד ששם יפריע לאחרים.הכעס כלפי המורים הוא שאם יש קושי לתלמיד – מתייעצים וחושבים על דרך עבודה עימו , אך לצערי חיכיתי לכך ולא ראיתי שדנו במצבו ובהתנהגותו כבעיה רפואית.החלק המעניין בסרט הוא שהילד שגדל רצה לחזור להיות מורה בביה"ס – הוא לפי הפרשנות שלי רצה לחזור לזירה בה היה לו הכי קשה במהלך החיים על מנת להראות שאפשר להיות מורה שמאפשר לחיות בין החריגים ומתפקד כחריג.שמחתי לראות את סוף הסרט בו בראד מצא עבודה כמחנך כיתה ב' והצליח מאוד כמחנך ולבסוף קיבל מורה מצטיין בכל המחוז.כמו כן שמצא בת זוג שקיבלה אותו כפי שהוא.הסרט מרגש , אמיתי ומומלץ לחדר המורים.

# data[].attributes.subject
נירה גולןהסרט " בחזית הכיתה"לאחר צפייה בסרט רוצה לשתף שהסרט ריתק אותי לספה. סרט כל כך נכון מבחינת המסרים. הצגת הבעיה לדעתי  מוקצנת ומוגזמת אך המסרים ברורים ומאוד התחברתי.בבית ספרינו יש מס' כיתות לקויי למידה ובינהם משולבים ילדים עם תסמונות שונות ועזרים כמו כסא גלגלים קבלת השונה הינה חלק משמעותי בחיי היום יום שלנו בביה"ס ולכן מאוד התחברתי.במהלך כל הסרט חשתי "כעס, כלפי כל אנשי החינוך שאינם מבינים שיש לילד קושי בלתי נשלט ומענישים אותו על הפרעה בכיתה. מורה ומחנך חייב להיות רגיש ולהבין שילד לא מסוגל להעמיד פנים לאורך זמן ובמיוחד כאשר הוא ילד נבון ואינטליגנט היודע להסביר כי אינו שולט בתופעה.דבר זה גרם לילד להיות חסר ביטחון לחלוטין והוא כבר לא רצה להגיע למפגשים של ביה"ס שידע שלא חייב להגיע מתוך הפחד ששם יפריע לאחרים.הכעס כלפי המורים הוא שאם יש קושי לתלמיד – מתייעצים וחושבים על דרך עבודה עימו , אך לצערי חיכיתי לכך ולא ראיתי שדנו במצבו ובהתנהגותו כבעיה רפואית.החלק המעניין בסרט הוא שהילד שגדל רצה לחזור להיות מורה בביה"ס – הוא לפי הפרשנות שלי רצה לחזור לזירה בה היה לו הכי קשה במהלך החיים על מנת להראות שאפשר להיות מורה שמאפשר לחיות בין החריגים ומתפקד כחריג.שמחתי לראות את סוף הסרט בו בראד מצא עבודה כמחנך כיתה ב' והצליח מאוד כמחנך ולבסוף קיבל מורה מצטיין בכל המחוז.כמו כן שמצא בת זוג שקיבלה אותו כפי שהוא.הסרט מרגש , אמיתי ומומלץ לחדר המורים.