# data[].attributes.attachment_link.title
Infographic: Terrorist attack victims in Western Europe

# data[].attributes.attachment_link.description
This chart shows the number people killed as a result of terrorist attacks in Western Europe from 1970 to July 28, 2016.

# data[].attributes.attachment_link.description
Den danske indsats mod radikalisering Den overordnede danske indsats mod radikalisering følger hovedsageligt tre spor. Det mest centrale spor i den danske indsats mod radikalisering er det individbaseret perspektiv. Dette fokus består af tre dele Uddannelse af fagpersonale. Dvs. frontpersonale-gr...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Regeringens nye handlingsplan, som skal forsøge at 'sætte ind over for de negative kræfter i parallelsamfund', behandler tre fokusområder: onlineradikalisering, fremmedkrigere samt kriminelle miljøer og fængsler. Ifølge en række nylige DIIS-udgivelser risikerer den dog at ramme ved siden af og have utilsigtede konsekvenser, som kan bidrage til etableringen af parallelsamfund og den afstandstagen til samfundet, som ofte betegnes som 'radikalisering'.

Onlineradikalisering
En serie DIIS-udgivelser har opsummeret førende aktuel forskning i onlineradikalisering. Der præsenteres to dominerende tilgange: Enten vil man som handlingsplanens punkt 1-5 overvåge og censurere, eller også som i punkt 6-7 normalisere og 'tale til fornuft'.

Teglskov & Gemmerli beskriver, hvorfor censur er kontraproduktivt, hvis vi ønsker at forstå og forhindre voldelig ekstremisme. "Hverken politi eller frontpersonale i kommunerne har gavn af, at profiler, ekstreme udtalelser, billeder eller videoer bliver fjernet fra sociale medier. Derudover bidrager censuren til, at de censurerede personer på kanten af den politiske normalitet føler sig yderligere marginaliserede. Det styrker selvforståelsen om en legitim kamp mod en undertrykkende overmagt. En sådan radikalisering modarbejder de sociale initiativer, som frontpersonalet i kommunerne tilbyder", skriver forskerne.

Gemmerli beskriver, hvorfor handlingsplanens 'korps af digitale fornuftsstemmer' på de sociale medier' på samme måde risikerer blot at bekræfte eller måske endda forstærke oprørstrangen, idet "radikalismens tiltrækningskraft netop er, at den gør op med en normalitetsforståelse, der for mange unge forekommer uopnåelig, og som ikke rummer den politiske og religiøse forskellighed, de efterspørger". At anvende kampagner, der promoverer normalitet som positivt alternativ til radikalisme og modkultur misser altså radikalismens pointe og kan virke stik i mod hensigten.

Radikalisering og kriminelle miljøer
Sammenhængen i mellem terror og kriminelle miljøer, som handlingsplanen lægger vægt på, stiller grundlæggende spørgsmål til den underliggende forståelse af radikalisering som en intellektuel proces, hvor en person i stigende grad tager ekstremistiske idéer til sig. Hemmingsen, Crone & Witt har foreslået at flytte det dominerende fokus på ideologi som ondets rod til også at "forsøge at påvirke de kriminogene faktorer, som spiller ind i forhold til brugen af vold". Crone påpeger at "i Danmark ligger en del af de såkaldt radikaliseringsforebyggende indsatser i virkeligheden tæt op ad almene kriminalpræventive indsatser og forholder sig ikke eksplicit til ideologier. Men de praktikere, som arbejder med dem, er konstant tvunget til at forholde sig til den fremherskende radikaliseringsforståelse, også i de tilfælde hvor de med deres faglighed kan se, at den ikke giver mening".

Greenwood har argumenteret for værdien af at "styrke de sociale initiativer, som søger at reintegrere fremmedkrigere konstruktivt i samfundet, efter de er vendt hjem" som et alternativ til fængsling, som netop risikerer at facilitere den krydsfertilisering mellem fremmedkrigere og kriminelle miljøer, man gerne vil undgå. Handlingsplanen afspejler dog en forståelse af den slags 'exitprogrammer' som en proces, man kan pålægges at gennemgå af systemet, f.eks. som en betingelse for prøveløsladelse. Derved mister exit-processen sin meningsfuldhed - vejen ud af et kriminelt eller problematisk miljø kan kun påbegyndes frivilligt og motiveret af et reelt ønske om at forlade det. Ved at gøre 'exit' ufrivilligt, risikerer man, at det i endnu højere grad præges af et 'normalitetsskuespil'.

Parallelsamfund
Med handlingsplanens forsøg på at etablere 'radikaliserede' som en særgruppe, hvis 'almindelige kriminalitet' skal retsforfølges mere end andres, og som børn skal beskyttes fra, som var de pædofile, risikerer radikaliseringsbegrebets indholdsmæssige uafklarethed dog at spænde ben. Hemmingsen har advaret imod, at danske strategier til bekæmpelse af ekstremisme og radikalisering stadig ikke i tilstrækkelig grad har defineret, hvad der menes med netop begreberne 'radikalisering' og 'ekstremisme'. Manglen på konsensus om kriterier, standarder og procedurer repræsenterer en grundlæggende praktisk udfordring for det samarbejde mellem instanser, som handlingsplanen foreslår, f.eks. omkring hvilke holdninger, ytringer, adfærd eller udseende der bør vække bekymring som tegn på radikalisering. Så sent som i sidste uge fremlagde personer fra kriminalforsorgen i en høring for retsudvalget deres utryghed over, at det er overladt til forsorgens medarbejdere at fortolke ud fra deres egen mavefornemmelse, når de forventes at indberette tegn og bekymringer om radikalisering.

Forskning fra Storbritannien og Australien har dokumenteret, hvordan miljøer og trossamfund, som særligt oplever at blive mødt med mistanke, i stigende grad lukker sig om sig selv og derigennem netop ender i de parallelsamfund, som man med denne handlingsplan påstår at ville bekæmpe. Følelsen af at være underlagt massiv overvågning og en subtil form for sindelagskontrol er ikke fordrende for at fremme det medborgerskab, præsentationen af handlingsplanen beskriver som "det allerbedste mod, at unge lader sig besnære af ekstremistiske budskaber".

# data[].attributes.attachment_link.description
Regeringens nye handlingsplan, som skal forsøge at 'sætte ind over for de negative kræfter i parallelsamfund', behandler tre fokusområder: onlineradikalisering, fremmedkrigere samt kriminelle miljøer og fængsler. Ifølge en række nylige DIIS-udgivelser risikerer den dog at ramme ved siden af og have utilsigtede konsekvenser, som kan bidrage til etableringen af parallelsamfund og den afstandstagen til samfundet, som ofte betegnes som 'radikalisering'.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Regeringen forsøger med to nye handlingsplaner at sætte ind over for de negative kræfter i danske parallelsamfund.

Det gælder både den spirende radikalisering og den negative sociale kontrol.

"Truslen kan komme både udefra og indefra - fra Kabul og Kundby. Det er det, vi forholder os til med vores nationale handlingsplan, som vi lægger frem her i dag," siger udlændinge-, integrations- og boligminister Inger Støjberg (V) på pressemødet.

De to nationale handlingsplaner indeholder samlet 22 initiativer og vil samlet koste mere end 250 millioner kroner.

Bekæmpelse af ekstremisme
En række af initiativerne er etableringen af et nyt nationalt videnscenter for forebyggelse, kommunale beredskaber og handleplaner samt fjernelse af voldeligt ekstremistisk materiale på internettet.

Derudover vil man styrke indsatsen mod radikalisering i fængsler og sætte fokus på tidlig forebyggelse i folkeskoler.

"Vi skal bekæmpe parallelsamfund, hvor der leves efter normer, som er i strid med grundlæggende danske og vestlige værdier. Vi kan desværre ikke tage vores frie, trygge og demokratiske samfund for givet, men må stædigt forsvare det," siger Inger Støjberg.
Læs hele handlingsplanen mod ekstremisme og radikalisering her.
Tidlig indsats er afgørende
Ifølge regeringen ses der i kommuner og skoler et stigende antal henvendelser om bekymring for radikalisering. Samtidig opleves sagerne ofte som mere komplekse og mere alvorlige end tidligere. Derfor skal der sættes ind så tidligt som muligt, mener regeringen.

"Vi skal styrke børn og unges modstandskraft mod ekstremistiske holdninger og bevægelser, så de ikke ukritisk tager alt ind, som de bliver præsenteret for såvel online som offline," siger minister for børn, undervisning og ligestilling Ellen Trane Nørby (V).

Samtidig sættes der ind over for æresrelaterede konflikter og negativ social kontrol.
Læs hele handlingsplanen for forebyggelse af æresrelaterede konflikter og negativ social arv her.
Styrket indsats mod online-radikalisering
Regeringen vil med en række nye initiativer også løfte indsatsen mod online-radikalisering og fastholde den hårde kurs mod fremmedkrigere.

"Truslen fra radikalisering og ekstremisme må og skal vi tage alvorligt. Vi skal være til stede og sætte ind der, hvor radikalisering finder sted. Med handlingsplanen får PET, politiet og kriminalforsorgen en række nye værktøjer i indsatsen mod blandt andet online-radikalisering, fremmedkrigere, kriminalitet i radikaliserede miljøer og radikalisering i fængsler," siger justitsminister Søren Pind.

De nye tiltag mod radikalisering har været drøftet med Folketingets retsordførere i løbet af efteråret.

# data[].attributes.attachment_link.title
Regeringen i kamp mod ekstremisme og negativ social kontrol

# data[].attributes.attachment_link.description
Regeringen forsøger med to nye handlingsplaner at sætte ind over for de negative kræfter i danske parallelsamfund. Det gælder både den spirende radikalisering og den negative sociale kontrol. "Truslen kan komme både udefra og indefra - fra Kabul og Kundby.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Der er netop indgået en aftale, der skal dæmme op for hadprædikanter i Danmark.

Seks partier er nået til enighed om, hvordan de ønsker at stoppe problemerne med de såkaldte hadprædikanter, der blev afsløret i TV 2s dokumentarserie "Moskeerne bag sløret".

Flere delaftaler var allerede forhandlet på plads, men tirsdag er forhandlingerne afsluttet, efter at man er nået til enighed om blandt andet en liste over hadprædikanter.

Folk på listen skal kunne nægtes indrejse i Danmark, og et af stridspunkterne i forhandlingen var, om listen skal være offentlig - det er partierne bag nu enige om, at den skal være.

- Vi har gjort, alt hvad vi kan uden at gå på kompromis med grundloven, konventionerne og almindelige retsstatsprincipper. Vi gør alt hvad vi kan inden for den ramme, lyder det fra kirkeminister Bertel Haarder (V), der har stået i spidsen for forhandlingerne.

Personer på listen bliver på forhånd nægtet indrejse i Danmark, såfremt de ikke er EU-borgere. EU-borgerne vil til gengæld ende på en 'opmærksomhedsliste' - EU-borgernes navne vil ikke blive offentliggjort.

Dermed har forhandlingerne, som har stået på siden marts, nået sin ende. Partierne som står bag aftalen er Venstre, Socialdemokratiet, Dansk Folkeparti og De Konservative.

Liberal Alliance forlod forhandlingerne tirsdag, da de ikke kunne stå inde for, at listerne skal være offentlige. SF kan heller ikke stå inde for den åbne liste.

Mette Bock (LA) mener, at en åben liste kan have en modsat effekt, hvor personer, der er i fare for at blive radikaliserede, kan tage kontakt til personerne på listen via internettet.

- Selvom personen ikke kan komme til Danmark, så kan de altså få en heltestatus i de radikaliserede miljøer, siger Mette Bock.

Men det er ikke kun listen der har været diskuteret - justeringer i reglerne for foreningsstøtte, skattefradrag, friskoler og vielser er blandt nogle af de ting, som der er nået enighed om.

Foreninger der modarbejder demokratiet kan ikke længere få offentlig økonomisk støtte.

- De kan modarbejde grundlæggende friheds-og menneskerettigheder lige så meget, som de vil, men de kan ikke samtidig få penge i støtte eller stillet offentlige lokaler til rådighed, lød det fra kirkeminister Bertel Haarder (V), der er leder af forhandlingerne.

Partierne er enige om, at ændre loven, så kommuner ikke længere har mulighed for at give tilskud til at udlåne eller udleje lokaler til foreninger af dén karakter.

Aftalen betyder, at staten kan foretage flere uanmeldte besøg på skoler 'med særlige udfordringer'.

Derudover kan staten udpege en ekstern observatør, der skal holde øje med, at friskolerne overholder loven.

- Frihed og folkestyre skal præge skolens virke uanset hvilke værdier og opfattelser, skolen i øvrigt bygger på, lød det fra børne-og undervisningsminister Ellen Trane Nørby (V).

Der bliver stillet et såkaldt 'værdighedskrav' til præster, imamer, forkyndere og lignende i trossamfund udenfor folkekirken. Værdighedskravet betyder, at en forkynder skal udvise en adfærd, der 'ikke gør den pågældende uegnet eller uværdig til at udføre offentlig myndighed'.

# data[].attributes.attachment_link.title
Aftale om hadprædikanter på plads: Her er alle stramningerne

# data[].attributes.attachment_link.description
Der er netop indgået en aftale, der skal dæmme op for hadprædikanter i Danmark. Seks partier er nået til enighed om, hvordan de ønsker at stoppe problemerne med de såkaldte hadprædikanter, der blev afsløret i TV 2s dokumentarserie "Moskeerne bag sløret".

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
I går blev den såkaldte øksemand, den 29 årige dansk-somalier Mohamed Geele, idømt ni års fængsel og udvisning for bestandig for indbruddet hos og overfaldet på tegneren Kurt Westergaard. Øksemands-sagen blev dermed den seneste i rækken af sager, hvor herboende muslimer er blevet dømt for terrorisme i Danmark. Og debatten om radikalisering blandt muslimer i Danmark, og hvad der kan gøres for at forhindre det er taget til igen. Den danske forsker Ann-Sophie Hemmingsen har netop forsvaret sin ph.d.-afhandling om radikalisering blandt muslimer i Danmark, og hendes opsigtsvækkende konklusion er, at problemet med radikaliserede muslimer ikke handler så meget om islam og integration.

"Hele den forståelse bunder i en tankerække som måske nok lyder logisk: at fordi de her mennesker binder deres handlinger op på islam, så handler det om islam, og ergo er det integrationsspørgsel. Men det passer ikke på virkeligheden. Der er personer i miljøet, som er født og opvokset i Danmark flere generationer tilbage - de har arbejde og forsørger sig selv og taler fremragende dansk og følger med i danske medier. Så integration er ikke svaret på radikaliseringsproblemet. Radikalisering handler i langt højere grad om et sæt af mekanismer, som udgør en slags modkultur."

Ann-Sophie Hemmingsen har blandt andet baseret sin ph.d.-afhandling på samtaler med de tiltalte fra de to kendte terror-sager - Glasvej-sagen, Glostrup-sagen - og den mindre kendte Sü-sag. Og det, der gjorde at hun kom på sporet af den jihadistiske modkultur var, at de tiltalte kendte hinanden på tværs af sagerne og at de opfattede sig som del af det her fællesskab, der var imod det etablerede danske samfund.

"I det danske samfund er der en bred underskov af mennesker, der ikke accepterer den almindelige kultur og udbredte normalitet. Derfor søger de alternativer. I denne urskov kan der opstå mere klare modkulturer, der definerer, hvad de synes er galt med status quo og hvad er løsningen på det - og så bliver man også enige om en anden kultur, dresscodes, sprog, adfærdsregler, og det afgørende er en fælles opfattelse af, at man er imod det etablerede. Og i de her mere definerede modkulturer findes der så mennesker, der mener at vold er den eneste vej fra status quo til utopia."

Men et er at være imod det etablerede, når det etablerede er et autoritært regime, er det manglende viden om demokratiet, der gør at der opstår voldelige modkulturer et samfund som det danske?

"Mange af dem, jeg har mødt, har vidst meget mere om demokrati end de almindelige borger gør. Hvis man tager udgangspunkt i det mine informanter siger, så oplever de ikke at demokratiet er spor åbent, men derimod snævre grænser for hvordan man må være. I deres øjne må man fx ikke være som de er. Og derudover mener de så også at demokratiet er forkert, fordi demokratiet giver magt til de værste sider af mennesket. I den islamistiske eller jihadistiske modkultur mener man, at mennesker er ondt og selvisk - og derfor vil menneskets love også være onde og selviske. De ser absolut ikke demokratiet som godt."

De fire radikaliserede arketyper

"Der er forskellige grunde til at forskellige mennesker bliver tiltrukket af modkulturen - og de grunde sætter også en ramme for hvor langt man er villig til at gå. Jeg har identificeret fire arketypiske ting, der tiltrækker: action og spænding, hvor man handler i stedet for at tale, tilhørsforhold, intellektuelle udfordringer, hvor man læser, skriver og laver videoer, deltage i det ideologiske projekt, og så dem, hvor man bare er i mod det etablerede. Hvis man er tiltrukket af action og handling er det oplagt at man vil gribe til voldelige handlinger - mens den intellektuelle interesser sig mere for at udvikle på ideologien og er derfor knap så villige til at gribe til vold. De er så til gengæld vigtige for modkulturen fordi de leverer den lim, der får modkulturen til at holde sammen."

Der har været muslimske indvandrere i Danmark i lang tid- hvorfor er det først nu, at vi har set radikale muslimske grupper opstå og gribe til handling?

" Det er et post-11. september-fænomen. Der var en af mine informanter, der sagde hvis det ikke havde været for 11/9, var jeg aldrig blevet muslim - alle sagde at muslimer var så onde og frygtelige og så blev jeg nysgerrig. Der er mange, der tilkendegiver, at der bliver set skævt til muslimer og at man bliver skudt i skoene at man sympatiserer med terrorister, hvis man selv er muslim. Mange har følt det meget ubehageligt, men det er også noget, der har skubbet dem over i en muslimsk defineret modkultur."

Men hvorfor søger man længere væk fra en kultur, hvis man føler frustration over at være udenfor - burde det ikke lede til at man prøvede at blive en del af kulturen?

"Det er et kendt sociologisk fænomen, at man gør endnu mere ud af at være anderledes, selvom man føler frustration over at være udenfor den brede normale kultur. Ved at dyrke det at være anderledes - klæde sig på en særlig måde og ytre sig fjendtligt over for samfundet - så har man selv valgt at være anderledes, man tager magten og får en følelse af at kontrollere ens rolle i samfundet. Man holder op med at være offer for fordømmelse og får selvværd og kontrol over sin identitet igen."

Ingen forkromet løsning

I Ann-Sophie Hemmingsens optik er selve fænomenet modkultur ikke en islamistisk opfindelse. Hun finder dele af de samme modkulturs-mekanismer i både til højreekstremistiske miljøer og venstreradikale grupper som Blekingegadebanden og Rote Arme Fraktion. Bevægelser, der i dag er mere eller mindre fordampet. Hvis integration og demokrati-oplysning ikke virker mod den jihadistiske radikalisering, så er det spørgsmålet om det eneste samfundet og myndighederne kan gøre er at vente på, at det driver over.

"Man kan gribe ind over volden og terrorismen, men man kan ikke fjerne radikaliseringen som sådan. Ser man historisk på andre radikale grupper, der har gjort brug af terrorisme, så kommer de i bølger. Det giver selvfølgelig anledning til et håb om at det samme vil ske for radikale islamiske grupper. Det man skal huske på er 11/9, Guantanamo, Israel-Palæstina konflikten, krigene i Irak og Afghanistan og konflikten i Kaukasus spiller en afgørende rolle for de muslimer i Danmark, der er del af en radikal modkultur. Så når vi har radikale islamiske grupper i Danmark knytter det sig også til den situation, vi har lige nu," siger Ann-Sophie Hemmingsen.

Men er der så noget vi som samfund ikke skal gøre?

"Jo mere det etablerede samfund udstiller en modkultur som en fare og et problem jo stærkere bliver modkulturen. Så når Hizb ut Tahrir holder møde i den sorte diamant og mange politikere og meningsdannere ligger afstand til det, giver man faktisk Hizb ut Tahrir en større tiltrækningskraft som modkultur end de havde i forvejen. Så man skal nok fra det etablerede samfunds side overveje, hvordan man reagerer - og forsøge at undgå at fremstille fx Hizb ut Tahrir som mere farlige. Vi kan mildne radikaliseringens konsekvenser, men der er ikke en forkromet løsning der helt fjerner problemet."
Din Mening: Hvordan skal vi håndtere radikalisering?

Ann-Sophie Hemmingsen forsker i radikalisering, ekstremisme og terrorisme ved DIIS. Hun har netop forsvaret Ph.d.-afhandlingen "The Attractions of Jihadism - An Identity Approach to three Danish Terrorism Cases and the Gallery of Characters around them".

Her opstiller hun fire arketypiske faktorer, der tiltrækker personer til den jihadistiske modkultur:

Action og spænding

Intellektuelle udfordringer

Socialt tilhørsforhold

Modstand mod det etablerede samfund

# data[].attributes.attachment_link.description
I går blev den såkaldte øksemand, den 29 årige dansk-somalier Mohamed Geele, idømt ni års fængsel og udvisning for bestandig for indbruddet hos og overfaldet på tegneren Kurt Westergaard. Øksemands-sagen blev dermed den seneste i rækken af sager, hvor herboende muslimer er blevet dømt for terrorisme i Danmark.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ifølge flere medier er den formodede gerningsmand bag weekendens angreb i København for omkring to uger siden blevet løsladt efter en dom for grov vold.

Hvis den oplysning passer, giver det god grund til at sætte fokus på radikalisering i fængslerne. Og ikke kun i Danmark, mener den svenske terrorforsker Magnus Ranstorp.

- Det er blevet så stort et problem, at EU's terrorkoordinator, Gilles de Kerchove, for nylig sagde, at det er bedre at holde dem, der kommer hjem fra Syrien - og som man ikke mistænker for at have blod på hænderne - ude af fængslerne, siger Ranstorp.

- For det er en rugekasse for radikalisering.

Fra bande til ekstremisme

Ranstorp er blevet udpeget til at lede en ekspertgruppe, der skal hjælpe Københavns Kommune med at bekæmpe radikalisering. Han fremhæver, at der i Danmark er problemer med en hel specielt type kriminelle, der radikaliseres i fængslerne.

Læs også: Formodet gerningsmand er kendt fra bandemiljøet

- De såkaldte cross-overs, der går fra bandemiljøerne videre ind i ekstremisme. Det findes i andre lande også, men ikke på samme måde, siger han.

Han mener, at indsatte under og efter et ophold i fængsel skal have et særligt fokus i kampen imod radikalisering.

- Man skal sætte fokus på radikalisering i fængslerne. Det er vigtigt. Men man skal også have den forebyggende indsats, når de kommer ud, så man holder kontakten, siger han.

- Det svære er, når de kommer ud. Der er de første dage vigtige.

Læs også: Formodet gerningsmand blev løsladt for få uger siden

Var han på radaren?

Såfremt mediernes oplysninger passer, rejser det en række spørgsmål hos Ranstorp.

- De interessante spørgsmål er: Var han på Kriminalforsorgens rader som et radikalt individ? Hvad gjorde man? Hvilken kontakt havde han med myndighederne?

I en international sammenhæng understreger Magnus Ranstorp dog, at den danske Kriminalforsorgen i langt højere grad end andre lande har fokus på dette problem.

/ritzau/

# data[].attributes.attachment_link.title
Terrorforsker: Fængsler er rugekasser for radikalisering

# data[].attributes.attachment_link.description
Ifølge flere medier er den formodede gerningsmand bag weekendens angreb i København for omkring to uger siden blevet løsladt efter en dom for grov vold. Hvis den oplysning passer, giver det god grund til at sætte fokus på radikalisering i fængslerne. Og ikke kun i Danmark, mener den svenske terrorforsker Magnus Ranstorp.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Omar Abdel Hamid El-Hussein, den 22-årige mand, som politiet formoder står bag weekendens terrorangreb i København, deler mange karaktertræk med de unge, der begår kriminalitet og er medlem af bander. Men af en eller anden grund gik han et skridt videre.

- Han er lidt arketypen på en vred ung mand fra et udsat boligområde, siger Aydin Soei, sociolog og forfatter til bogen 'Vrede unge mænd', til P1 Morgen. Soei har også mødt Omar El-Hussein for et par år siden.

Læs også: Tidslinje: Få overblik over skudattentaterne i København

Vokset op i ghettoen

Omar El-Hussein har blandt andet trådt sin barne- og ungdomssko i Mjølnerparken og i Lundtoftegade på Nørrebro, de to øverste steder på den liste over udsatte boligområder, som Ministeriet for By, Bolig og Landdistrikter udgiver hvert år.

Omar Abdel Hamid El-Hussein

* Født 11. september 1992 i København og vokset op i Mjølnerparken på Nørrebro i København.

* Han var af palæstinensisk afstamning og gik i folkeskole i Danmark og også tre år i skole i Jordan, morens hjemland.

* Startede på en HF-uddannelse på VUC i Hvidovre, men blev smidt ud på grund af en voldsdom. * Fik fra 2011 til 2013 domme for blandt andet våbenbesiddelse, vold og besiddelse af hash.

* Var tilknyttet thaibokseklubben Copenhagen Muay Thai på Nørrebro.

* Havde ifølge BT også løs tilknytning til banden Brothas fra Mjølnerparken.

* Omar Abdel Hamid El-Hussein led ikke af nogen psykisk lidelse. Det viser en personundersøgelse, efter at han umotiveret stak en 19-årig mand med kniv i et S-tog i november 2013.

* Efter to måneders flugt blev han anholdt af politiet i januar 2014 og 19. december sidste år ved Retten på Frederiksberg idømt to års fængsel for grov vold.

* Den nu dræbte gerningsmand blev løsladt fra fængslet 30. januar bare to uger inden angrebene i København.

* Kriminalforsorgen satte ham på en liste med 39 navne på radikaliserede i de danske fængsler.
Kilder: Ritzau, Ekstra Bladet, BT, dr.dk, Politiken, Berlingske, Kriminalforsorgen
Netop den opvækst, mener Aydin Soei, har sat sit præg på El-Hussein og har været med til at skabe den følelse af at stå uden for samfundet, som mange unge indvandrerunge går rundt med.

- Da jeg mødte ham i 2011, var han en del af banden 'Brothas' i Mjølnerparken. På det tidspunkt ligger Mjølnerparken i krig med Hells Angels, Blågårds Plads-gruppen og La Raza ude fra Valby. Så Mjølnerparken var formodentlig det kvarter, der blev hårdest ramt af bandekonflikten.

Læs også: PET: Ja, vi fik indberetning om formodet gerningsmand før terrorangreb

Udstødt af samfundet

De unge fra de belastede boligområder er også fra en tidlig alder blevet vant til vold som en del af dagligdagen.

- Den generation, som han tilhører, der var 15-16 år, da bandekonflikten brød ud, har næsten alle sammen oplevet, at nogen i deres vennekreds er blevet likvideret. Mængden af våben er eksploderet, mens de har været børn og teenagere.

- Han virker ikke som den store ideolog. Hvis man kigger på ham, så bunder vreden jo først og fremmest i hans sociale position i samfundet. Han har ikke taget en adgangsgivende uddannelse efter folkeskolen, han har fået nogle alvorlige pletter på straffeattesten, der gør det svært at få arbejde.

Læs også: Våbenekspert om gerningsvåbnet: Det kunne være endt meget værre

Religion spiller også en rolle for bandemedlemmer

Tidligere klassekammerater fra VUC i Hvidovre beskriver, hvordan Omar El-Husseins temperament blussede op, når talen kom på konflikten mellem Palæstina og Israel, men ingen beskriver ham som synderligt religiøs.

Alligevel er han tilsyneladende blevet mere religiøs, mens han sad i fængsel for et knivoverfald i et S-tog. Kriminalforsorgen har i hvert fald indberettet El-Hussein til Politiets Efterretningstjeneste som radikaliseret.

Læs også: VIDEO Hætteklædte mænd fjerner blomster for Omar

Men oplevelsen af at være sat udenfor på grund af religion er meget udbredt også blandt kriminelle indvandrere, siger Aydin Soei.

- Det er meget udbredt blandt brune gadebandemedlemmer med mellemøstlig baggrund, at religion også udgør en del af deres krænkelsesfortælling.

Aydin Soei vurderer, at det er angrebet på Charlie Hebdo og det jødiske supermarked i Paris, der har inspireret den ny-løsladte El-Hussein.

- Han ville formodentlig ikke have gjort det sådan her, hvis det ikke havde været for Charlie Hebdo. Der er en høj grad af copy cat-effekt i det her.

# data[].attributes.attachment_link.title
Omar El-Hussein: Arketypen på en vred ung mand

# data[].attributes.attachment_link.description
Omar Abdel Hamid El-Hussein, den 22-årige mand, som politiet formoder står bag weekendens terrorangreb i København, deler mange karaktertræk med de unge, der begår kriminalitet og er medlem af bander. Men af en eller anden grund gik han et skridt videre.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vi kan lave en masse forebyggende arbejde i Gellerupparken eller Vollsmose, og vi kan overvåge borgere alt det, vi vil. Men hvis vi virkelig vil minimere risikoen for at opleve en terrorbombe på dansk jord, skal vi satse på at få løst de største konflikter i lande som Israel og Afghanistan.

Terrorister i vestlige lande er nemlig langt mindre påvirket af deres lokale omgivelser, end de er af de store konflikter ude i verden. Sådan lyder meldingen fra den danske terrorforsker Lars Erslev Andersen, der dermed gør op med de seneste års internationale opfattelse af, hvordan man bemæmper terrorisme i vestlige lande.

"Efter London-bomberne i 2005 har man i høj grad haft fokus på 'homegrown' terrorisme og radikalisering og har forsøgt at forebygge terrorisme gennem større bevågenhed over for indvandrersamfundene i de europæiske lande," forklarer Lars Erslev Andersen.

"Jeg mener, at det fokus har været forkert, og at man kunne have brugt kræfterne bedre, for jeg kan nu argumentere for, at de terrorangreb, vi har set i f.eks. London og Madrid, er relateret til de moderlandskonflikter, man har i Sydasien eller Mellemøsten. Derfor bør fokus på at bekæmpe terrorisme meget mere konkret end i dag fokusere på de konflikter," siger Lars Erslev Andersen, projektseniorforsker ved Dansk Institut for Internationale Studier.

Først ude, så hjemme

Kilde: sproget.dk

Lars Erslev Andersen peger på blandt andet konflikten mellem Israel og Palæstina, borgerkrigen i Irak, de internationale kampe i Afghanistan og problemerne i Pakistan, som mangler at trække tydelige grænser til både Afghanistan og Indien og har problemer med at få integreret løsrevne stammesamfund.

"Hvis man ikke finder politiske løsninger på de grundlæggende problemer, så hjælper terrorbekæmpelsen ikke. Man bliver nødt til at lave strategier for at få volden inddæmmet i de områder, hvis man vil bekæmpe risikoen for terrorisme i vores egen baghave," konstaterer Lars Erslev Andersen.

Skarp opfordring

Lars Erslev Andersens opfordring er skarpere, end man før har hørt det fra eksperter, men den bygger også på en lille revolution inden for terrorforskning.

Den danske forsker er netop blevet færdig med en videnskabelig artikel til Historisk Tidsskrift (se boks i bunden af artiklen), hvor han udvider det klassiske syn på terrorisme som noget, der kun kan forklares med teorier om psykologi eller radikalisering. Som én af de første har han nedbrudt skellet mellem terrorister og partisaner eller guerillaer; en teoretisk manøvre, som åbner døren til et hav af mulige forklaringer på terrorisme, som indtil nu har været skjult.

"I mange tilfælde kan man finde gode forklaringer på terrorisme fra eksempelvis PKK og i høj grad al-Qaeda ved at kigge på partisanteorien. For nogle år siden talte man meget om, at al-Qaeda-terroren var et nyt, globalt fænomen, men hvis man studerer partisankrige, bliver man klog på al-Qaedas strategi og kan se, at den faktisk slet ikke er så ny," fortæller Lars Erslev Andersen.

Hjælp med penge og våben

Ét af de mest berømte eksempler på partisankrige stammer fra kejser Napoleons tid. I starten af 1800-tallet måtte hans 500.000 mand store, franske hær opgive kampen mod 50.000 spanske partisaner, som kæmpede for deres land.

Partisanbevægelser er stærke og effektive, fordi de som regel har solid opbakning både lokalt og uden for området, og fordi de bliver støttet af sympatisører med både penge og våben. Det er tilfældet for bevægelser som Hamas og Hizbollah, der bl.a. kæmper mod Israel. Og, mener Lars Erslev Andersen, det er også tilfældet for terrorbevægelser som al-Qaeda, der kæmper mere bredt mod den vestlige verden.

"Jo mere jeg læser om de nyere terrorismebevægelser, desto mere synes jeg, at de i høj grad også er bundet til et særligt område. Hvis man læser al-Qaedas egne skriverier, kæmper de i virkeligheden også for befrielse af et territorium, i udgangspunktet Saudi-Arabien og senere hen Egypten," bemærker Lars Erslev Andersen.

Verdens terror-parasit

Al-Qaeda er en ganske unik bevægelse, fordi den er drevet ud af sit oprindelige hjemland, Saudi-Arabien, og i dag er "en parasit på andre partisanbevægelser", som Lars Erslev kalder det. Det ses i for eksempel Irak, Afghanistan og senest Somalia, hvor vestlige lande i øjeblikket har store problemer med pirater.

Al-Qaeda snylter på andre landes konflikter og bruger propaganda for at få tilhængere til at mobilsere kræfter for sagen i deres del af verden. Lars Erslev Andersen kalder det "en kendt partisantaktik, som går ud på at kæmpe bag fjendens linjer".

"Bevægelserne finder støtter i immigrantsamfund i for eksempel Europa. Derfor er den afgørende pointe, at oprørskampen i Afghanistan og bomberne i London eller Madrid er to sider af samme sag, og at det, der kendetegner partisanbevægelser, i stor grad også gælder for en bevægelse som al-Qaeda," forklarer Lars Erslev Andersen.

Romantik forhindrede klarsyn

Ifølge Lars Erslev Andersen har terrorforskning indtil nu sondret mellem partisan- og terrorbevægelser, fordi partinsanbevægelserne nyder en form for folkelig forherligelse, der legitimerer deres kamp, også selvom den nogle gange omfatter terrorhandlinger.

Det her tilbyder en bedre forståelse af, hvad vi er oppe mod, når vi taler terrorisme

Lars Erslev Andersen

"Eksemplet fra Napoleons tid har omgærdet partisanbevægelserne med en vis romantik, som man også finder i litteraturen nogle steder. Derfor tror jeg, at det har været vigtigt for både politikere og forskere at skelne og sige, at terrorisme er noget andet, som er mere illegitimt, fordi den ikke har nogen folkelig rodfæstethed. Men det mener jeg nu er en forkert måde at anskue det på," siger Lars Erslev Andersen.

Historien bekræfter tesen

Terrorforskeren bliver bekræftet i sine pointer, når han kigger tilbage på kommunistiske terrorbevægelser som Rote Armee Fraktion/Baader-Meinhof, Action Directe og Brigate Rosse (De røde Brigader), som alle hærgede Europa under det anspændte forhold mellem Øst og Vest i 1970erne og 1980erne.

"Den røde terrorisme forsvandt jo i takt med, at Den Kolde Krig blev afviklet, og der så man sammenhængen. Jeg tror, at man kan argumentere for, at jihad-terrorismen også vil miste momentum i vores del af verden, hvis vi får løst nogle af de problemer, der ligger i Sydasien og Mellemøsten," konkluderer Lars Erslev Andersen.

Større problem end som så

På Københavns Universitet forsker Peter Viggo Jakobsen i blandt andet konflikthåndtering og sikkerhedspolitik.

Peter Viggo Jakobsen kan sagtens følge Lars Erslev Andersens konklusioner om, at vestlige terrorister finder deres inspiration i konflikter andre steder i verden, men han mener, at partisanbegrebet er vokset fra at være nationalt til at være mere globalt, end Lars Erslev tager højde for.

"I dag er konflikter i så mange lande i et bælte nærmest fra Marokko til Afghanistan og videre ind i Tjetjenien, som de kan operere inde og ude af, så det er blevet mere komplekst. Og selv hvis vi fik fjernet konflikterne, ville terrorbevægelserne ikke blive fjernet. I og med at blandt andre al-Qaeda har skabt deres helt eget virtuelle liv på nettet med modeller for effektiv oprørskamp, manualer og propaganda, er ånden sluppet ud af flasken og vil leve videre, også selvom vi får dræbt hele al-Qaedas ledelse eller løst problemerne i et begrænset område," påpeger Peter Viggo Jakobsen, lektor på Institut for Statskundskab.

"Der er en bred diskussion inden for feltet, hvor nogen argumenterer som Lars og andre er mere til den nye tilgang. Jeg tror, at virkeligheden ligger mellem de to punkter. Det er klart, at hvis vi kunne løse alle konflikter, så kunne vi lukke en stor del af luften ud af al-Qaeda, men det er ikke realistisk inden for en overskuelig fremtid, og derfor er vi nødt til at kæmpe kampen på hjemmefronten også," mener Peter Viggo Jakobsen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Terrorforsker: Forkert fokus i kampen mod terrorisme

# data[].attributes.attachment_link.description
Vi kan lave en masse forebyggende arbejde i Gellerupparken eller Vollsmose, og vi kan overvåge borgere alt det, vi vil. Men hvis vi virkelig vil minimere risikoen for at opleve en terrorbombe på dansk jord, skal vi satse på at få løst de største konflikter i lande som Israel og Afghanistan.

# data[].attributes.attachment_link.title
Ødelægger krigen mod terror vores retssamfund?

# data[].attributes.attachment_link.description
Danmark er i krig mod terror. Men er vi på vej ind i en ny samfundsepoke, hvor der sker ændringer i den hævdvundne tredeling af magten? Og er terrorbekæmpelse overhovedet foreneligt med en demokratisk retsstat?