# data[].attributes.attachment_link.title
Mall för synopsis | Skrivtips | SkrivarSidan.nu

# data[].attributes.attachment_link.description
Mall för synopsis är ett skrivtips. Hur utförlig din synopsis bör vara beror dels på om det är en kort text som en novell eller en roman och vad som passar dig. En del vill inte ha en för utförlig synopsis för då skriver de bort lusten inför sitt projekt och andra är tvärtom.

# data[].attributes.headline
Skriv en scen som du inte skulle våga visa din mamma/pappa/partner! Kanske för att den är pinsam, jobbig eller rå… Nu när du skrivit den: Skulle den kanske gå att använda i ett skrivprojekt när allt kommer omkring? Eller delar av den?

# data[].attributes.subject
Skriv en scen som du inte skulle våga visa din mamma/pappa/partner! Kanske för att den är pinsam, jobbig eller rå… Nu när du skrivit den: Skulle den kanske gå att använda i ett skrivprojekt när allt kommer omkring? Eller delar av den?

# data[].attributes.headline
Välj en favoritlåt och försök att skriva en scen med inspiration ur titeln, eller en favoritrad! Kan du (eller din karaktär) kanske inspireras av musik i ditt skrivande (eller i någon scen)?

# data[].attributes.subject
Välj en favoritlåt och försök att skriva en scen med inspiration ur titeln, eller en favoritrad! Kan du (eller din karaktär) kanske inspireras av musik i ditt skrivande (eller i någon scen)?

# data[].attributes.headline
Skriv en början, eller en scen, med fokus på ett par händer. Avslöja vem de tillhör främst genom att beskriva utseende, gester, rörelser, ev. något de sysselsätter sig med, och så vidare. 

# data[].attributes.subject
Skriv en början, eller en scen, med fokus på ett par händer. Avslöja vem de tillhör främst genom att beskriva utseende, gester, rörelser, ev. något de sysselsätter sig med, och så vidare. 

# data[].attributes.headline
Skriv en scen ur två olika perspektiv. Perspektiven ska inte vara överens om vad som just skett. 

# data[].attributes.subject
Skriv en scen ur två olika perspektiv. Perspektiven ska inte vara överens om vad som just skett. 

# data[].attributes.headline
Skriv ner vad du tror eller vet kommer att hända dig (eller en karaktär) härnäst. Händer det inget särskilt? Det går också att beskriva det i detalj – försök! 

# data[].attributes.subject
Skriv ner vad du tror eller vet kommer att hända dig (eller en karaktär) härnäst. Händer det inget särskilt? Det går också att beskriva det i detalj – försök! 

# data[].attributes.headline
Testa att skriva tio inledningar på berättelser där läsaren kastas ”rakt in i handlingen” (s.k. in medias res). Hur känns det? Är det något för dig? Kan någonting användas i ditt ev. skrivprojekt?

# data[].attributes.subject
Testa att skriva tio inledningar på berättelser där läsaren kastas ”rakt in i handlingen” (s.k. in medias res). Hur känns det? Är det något för dig? Kan någonting användas i ditt ev. skrivprojekt?

# data[].attributes.headline
Utgå från en mening som någon annan har skrivit, eller en menig som du själv har skrivit! Testa att skriva om den på olika sätt! Vilken av meningarna gillar du bäst? 

# data[].attributes.subject
Utgå från en mening som någon annan har skrivit, eller en menig som du själv har skrivit! Testa att skriva om den på olika sätt! Vilken av meningarna gillar du bäst? 

# data[].attributes.headline
Dra en annan persons text och testa att fortsätta skriva på den! Vad tyckte du om texten? Känns den inspirerande eller oinspirerande?

# data[].attributes.subject
Dra en annan persons text och testa att fortsätta skriva på den! Vad tyckte du om texten? Känns den inspirerande eller oinspirerande?

# data[].attributes.body
Handen höll i stiftpennan. Det syntes att den var van vid att göra det då den med lätthet drog ett snabbt stadigt streck som sedan mjukt böjde sig i en båge över pappret. De kortklippta naglarna hade rester av ett rött nagellack, högra pekfingret hade nästan inte något lack kvar alls. Fingrarna var lätt svarta efter blyerts och sidan av den högra handen, den som höll i pennan, var också färgad av blyerts. Händerna var lite torra, så där nariga som de lätt blir på vintern när det är kallt ute. En silverring föreställande en spindel prydde vänsterhandens tumme och en slät ring, också den i silver, satt på den högra handens ringfinger.

# data[].attributes.body
Jag följer handen med blicken. Ser hur det krokiga pekfingret sträcks ut för att visa i vilken riktning fågeln flyger. Vigselringen glimtar till i solskenet, drar min uppmärksamhet närmare de utstickande knogarna. Handen är blek och leverfläckig, tunn som om livet höll på att rinna ur den. Ändå rörde den sig så levande, pekade mot fåglarna, gestikulerade mot naturen. Den såg så svag ut, så bräcklig, men jag visste att den var stark. Detta var trots allt samma händer som burit mig som liten, som burit min mor. Som slagit ner varenda spik i mina föräldrars veranda, hjälp till att bära mina flyttkartonger. Som spelade handboll med mig som liten, som håller hårt i Fidos koppel när han drar som värst, som plockar svampar i skogen och blommor i vägkanten. Som knuffat runt på gräsklipparen varje vecka under sommarhalvåret, år ut och år in. Som rott runt mig på sjön under varma sommardagar, som hjälpt pappa byta däck varje höst och vår, som varsamt torkat tårar från mina kinder. Dessa händer hade upplevt så mycket. Ett helt liv, en oändlighet av handlingar utförda med dessa två händer. Främst med den högerhand som vevades runt just nu. Det förundrade mig att tänka på hur mycket den gjort, hur mycket den förhoppningsvis än skulle göra. Än var den full av liv.

# data[].attributes.body
Hans sambo ska komma hem. Hon blir blött och glad av sin arbetsdag. Hon kommer hem med middagen, han hoppas på något från en restaurang och inte bara en fryst rätt från mataffären. Hon blir ivrig att berätta sin dag. Han blir trött men kommer att lyssna artig. Egentligen kommer han bara att tänka på maten medan hon pratar, som vanligt. Sen ska de äta och han blir på bättre humör. Han kommer att njuta av hennes samtal.

# data[].attributes.headline
Jag trodde damen till sist skulle försvinna, men så vred hon äpplet i sin hand och ett grymt litet leende växte på hennes lika blodröda läppar.	“En guldmark, säger du?”	Håren reste sig vid den silkeslena stämman och slöjan av illa dolt förakt som drypte över den. Jag grep hårdare om korgen tills de flätade stråna krasade under mina fingrar.	“Är du inte nöjd, är du fri att gå.” På något sätt lyckades min morrning vara låg nog att passera folkmassan bakom hennes pälstyngda axlar obemärkt.	De bläcksvarta ögonen gled från dyrgripen i hennes hand till något långt mycket värre – mitt ansikte. Det var som om jag krympte under den blicken. Som om den torkade leran plötsligt blev våt igen under mina fötter, och drog mig långt ner i djupet.	Men jag lät inte mina hjärtslag eka över oväsendet runtomkring oss, och höll andan när de förrädiska, skräckingjutna tankarna började sprida en stickande lukt i näsan. Hennes nålsmala näsborrar vilade oändligt stilla, men jag visste att vid mitt första misstag skulle rädslan som sipprade ut ur mitt skinn som en kletig odör ge henne vittring, och äpplet i hennes hand skulle vara mitt minsta problem.	Som om hon såg mina tankar i de där djupa, lömska brunnarna till ögon växte leendet till att blotta en gnistrande vit tandrad.	“Du gömmer väl inte någonting för mig, krämare?”	Trots mina försök att andas stadigt började hjärtat att rusa vid de där lugna, fasansfulla orden. Solen var obarmhärtig här över Prameeras högsta torg, men den dallrande luften kring tygsjoken till hustak hade ingenting med svettdroppen i min panna att göra när bröt sig fri från hårfästet och slingrade ner längs min kind.	Besvärjerskans hy var, som vanligt, renare än det finaste Kartiska porslin.	“Självklart inte”, fick jag fram medan jag lossade greppet om fruktkorgen. Vi hade det snålt om pengar som det var. Ännu en korg i brand eller flisor var det sista vi behövde.	Det låg sju frukter i korgen och glänste i det dammiga solskenet, men det undgick ingen att bara en av dem – den som för tillfället vilade mellan hennes kloliknande naglar – gnistrade som renaste rubiner.	Häxfrukt kallade de den. Jag förstod inte varför – under alla nätter jag stannat uppe efter solnedgången och begrundat den under oljelampornas sken var allt jag kunde se ett väldoftande äpple – men nu insåg jag. Frukten var inte förhäxad. Men den drog häxor till sig likt nattfjärilar kring en eld.

# data[].attributes.subject
Jag trodde damen till sist skulle försvinna, men så vred hon äpplet i sin hand och ett grymt litet leende växte på hennes lika blodröda läppar.	“En guldmark, säger du?”	Håren reste sig vid den silkeslena stämman och slöjan av illa dolt förakt som drypte över den. Jag grep hårdare om korgen tills de flätade stråna krasade under mina fingrar.	“Är du inte nöjd, är du fri att gå.” På något sätt lyckades min morrning vara låg nog att passera folkmassan bakom hennes pälstyngda axlar obemärkt.	De bläcksvarta ögonen gled från dyrgripen i hennes hand till något långt mycket värre – mitt ansikte. Det var som om jag krympte under den blicken. Som om den torkade leran plötsligt blev våt igen under mina fötter, och drog mig långt ner i djupet.	Men jag lät inte mina hjärtslag eka över oväsendet runtomkring oss, och höll andan när de förrädiska, skräckingjutna tankarna började sprida en stickande lukt i näsan. Hennes nålsmala näsborrar vilade oändligt stilla, men jag visste att vid mitt första misstag skulle rädslan som sipprade ut ur mitt skinn som en kletig odör ge henne vittring, och äpplet i hennes hand skulle vara mitt minsta problem.	Som om hon såg mina tankar i de där djupa, lömska brunnarna till ögon växte leendet till att blotta en gnistrande vit tandrad.	“Du gömmer väl inte någonting för mig, krämare?”	Trots mina försök att andas stadigt började hjärtat att rusa vid de där lugna, fasansfulla orden. Solen var obarmhärtig här över Prameeras högsta torg, men den dallrande luften kring tygsjoken till hustak hade ingenting med svettdroppen i min panna att göra när bröt sig fri från hårfästet och slingrade ner längs min kind.	Besvärjerskans hy var, som vanligt, renare än det finaste Kartiska porslin.	“Självklart inte”, fick jag fram medan jag lossade greppet om fruktkorgen. Vi hade det snålt om pengar som det var. Ännu en korg i brand eller flisor var det sista vi behövde.	Det låg sju frukter i korgen och glänste i det dammiga solskenet, men det undgick ingen att bara en av dem – den som för tillfället vilade mellan hennes kloliknande naglar – gnistrade som renaste rubiner.	Häxfrukt kallade de den. Jag förstod inte varför – under alla nätter jag stannat uppe efter solnedgången och begrundat den under oljelampornas sken var allt jag kunde se ett väldoftande äpple – men nu insåg jag. Frukten var inte förhäxad. Men den drog häxor till sig likt nattfjärilar kring en eld.

# data[].attributes.body
"Down with America! Don with America!!!!!" Det var det som fyllde mina öron när jag upptäckte mig liggande på asfalten i Frihetstorget. Jag hade fortfarande hennes händer i mina men omgivningen var oklar. En skum av olika skoggor sprang runt mot ingenstans.

# data[].attributes.body
Luften fylls av skrik när jag vaknar på torget.
Jag upptäcker Frihetstorgets mark under mig när jag hör det.
Frihetstorget fylls av det när jag upptäcker att jag ligger på asfalten.
Jag kommer att höra det när jag ska upptäcka att jag ligger på asfalten i Frihetstorget.
När jag upptäckte att jag låg på torget fylldes mina öron av det.

# data[].attributes.body
Ett helt liv, en oändlighet av handlingar utförda med dessa två händer.

En hel livstid av handlingar, utförda med dessa två händer.

Två händer, med en livstid an handlingar mellan sig.

Dessa två händer hade utfört en hel livstid av handlingar.

Fler handlingar än som kunde räknas, hade dessa två händer utfört.

Ett helt liv fyllt av handlingar, utförda av dessa två händer.

Hur många handlingar hann inte ett par händer med på en livstid?

Två händer, som under en hel livstid hunnit utföra oräkneligt många handlingar.

Ett oräkneligt antal handlingar, utförda över en livstid av dessa två händer.

Fler handlingar än som kan räknas, utförda av dessa två händer.

Två händer som tillsammans utfört en hel livstid av handlingar.

# data[].attributes.body
"Håll det enkelt"!!!!
1.Vad är "det" då? Hur skulla jag hålla ett "det" som jag alldrig fattat vad det är? Om jag kan hålla "det" måste jag kunna känna det i handen annars hur kan jg hålla "det"et? Och hurhård ska jag hålla det här "det"et för att klara det? "Enkelt" förstår jag men menar du att det är så här enkelt som alla kan hålla "det" förutom jag?
2. Middagen var på bordet: feriterd kykling med potatis mos. kyklingan var så pass brun som det snarare var svart. Mamma sätte sig på stlen utan att kunna ta ögonen ifrån kyklingen. Hon mummlade något som Lisa tolkade som en svordom.  Hon började skaka igen och tårarna rann. Skriket tog sig ifrån hjärtat, hittade sin väg till närverna och rann ut på tungan:
"Förlåt, förlåt, förlåt!!!!!! Jag vet mamma! Jag vet......."
MAmma mumlade igen:
Ta det lugnt, det gör inget....

# data[].attributes.headline
Utgångsmeningen var: "Än var den full av liv"

# data[].attributes.subject
Utgångsmeningen var: "Än var den full av liv"

# data[].attributes.body
1.     Det var fortfarande liv i den.

2.     Den var ännu livfull.

3.     Den levde än.

4.     Den levde fortfarande.

5.     Alltjämt var den vid liv.

6.     Alltjämt levde den.

7.     Alltjämt var den livfull.

8.     Alltjämt var den full av liv.

9.     Ännu levde den.

10.  Ännu var den full av liv.

11.  Den var ännu inte död.

12.  Än var den inte död.

13.  Alltjämt var den inte död.

14.  Livet hade ännu inte lämnat den.

15.  Livet hade alltjämt inte lämnat den.

16.  Livet pågick fortfarande i den.

17.  Livet hade än inte lämnat den.

18.  Fortfarande levde den.

19.  Fortfarande var den livfull.

20.  Fortfarande var den vid liv.

21.  Liksom tidigare var det fullt av liv i den.

22.  Liksom tidigare var den livfull.

# data[].attributes.body
Hans sambo ska komma hem. Hon blir blött och glad av sin arbetsdag. Hon kommer hem med middagen, han hoppas på något från en restaurang och inte bara en fryst rätt från mataffären. Hon blir ivrig att berätta sin dag. Han blir trött men kommer att lyssna artig. Egentligen kommer han bara att tänka på maten medan hon pratar, som vanligt. Sen ska de äta och han blir på bättre humör. Han kommer att njuta av hennes samtal.
Tankarna snurrar runt i hennes huvud: "Hon blir arg igen på honom där för att han inte lysnat på"
Hon öppnar dörren och lägger maten på bordet och plockar fram en tallrik och ett glas och hans foto från sovrummet; även tre liter vin räcker inte ikväll...

# data[].attributes.body
De vet båda att det är han som kommer plocka in disken i maskinen och hon som lägger sig på soffan och tittar på nyheterna. När disken är klar sätter han sig i fåtöljen och tittar på slutet av sändningen. De diskuterar vad de sett och just idag delar de samma åsikt. Hon kommer sedan ta fram nästa avsnitt av den serie de tillsammans tittar på om kvällarna. Det är två säsonger kvar innan serien har tagit slut vilket han tycker känns skönt. Då vet de vad de ska titta på ett par veckor till. När avsnittet är slut går hon först in i badrummet och han släcker ned i lägenheten, känner att dörren är låst och drar ner rullgardingen i sovrummet. Efter att hon är klar i badrummet går hon till sängen där hon kommer sätta sig ner och smörja fötterna.