# data[].attributes.body
U Vukovaru smo bili u 11. mjesecu 2023. godine.

# data[].attributes.body
Šibenik smo posjetili na maturalcu u 7. mjesecu 2023. godine.

# data[].attributes.body
U Biogradu na Moru smo bili smješteni za virjeme maturalca.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Biograd na Moru (pronounced [bîoɡraːdnamôːru]), shortened to simply Biograd () ( Italian: Zaravecchia, German: Weißenburg, Hungarian: Tengerfehérvár) is a town in northern Dalmatia, Croatia and is significant for being another capital of the medieval Kingdom of Croatia. Biograd is administratively part of the Zadar County. It is located on the Adriatic Sea coast, overlooking the island of Pašman, on the road from Zadar and Sukošan towards Vodice and Šibenik.

The town's native croatian name fully translates as "the white town on the sea" in the local Ikavian dialect. The name Biograd is a compound literally meaning "white city" and etymologically corresponds to several other toponyms spread throughout the Slavic-speaking world: Beograd (Belgrade), , , Belogradchik etc. The name was mentioned in the mid-10th century as a town founded in Kingdom of Croatia. It was rendered in Latin as Alba Maritima, meaning "the white maritime (one)".

Biograd na Moru is located 28 km south from the county capital, Zadar. It is located on small peninsula between two small bays: Soline to the south and Bošana to the north. To the west are the islands Planac and Sveta Katarina. Average temperature in January is 7.3 °C and 23.9 °C in July. The only settlement in the Town is Biograd na Moru itself.

Ruins of Biograd from 1487.

Early medieval

A three naved basilica was built on the basis of an older 6th century church during the reign of duke Branimir in the 9th century. The building later became the cathedral of the Bishop of Biograd. One of the very significant characteristics of this building are the semi-circular buttresses, found only on the buildings in Croatia at that time.

The city is first mentioned as Biogradon in the mid-10th century chronicle De Administrando Imperio as one of the populated towns in "christened Croatia". It was the centre of the county () of Sidraga. There are allegations that the bishopric was founded during this time based on a charter whose authenticity is disputed. Thus, this is not universally accepted by historians.

During the wars between Kingdom of Croatia and the Republic of Venice in 1000, the town was captured for a brief time by the Venetians. During this time the Biograd na Moru was mentioned as a castle, and its citizens subsequently swore an oath of fealty to the Doge, who installed Vitale Michiel as a governor.

During the 1050s, it is for the first time mentioned as the seat of the Roman Catholic Diocese of Alba Maritima, a suffragan of Salona, until its 1226 suppression, when its territory was merged into the nearby Diocese of Skradin. The city flourished during this time. King Peter Krešimir IV founded the monasteries of St. John the Evangelist and St. Thomas in 1059 and 1066, both of them being three-naved basilicas. The nearby 9th century Cathedral was also expanded with a belltower and by adding the southern part of the walls. The function of prior (head of city elected by its commune in Dalmatia) is attested. The city was also a major port during the latter half of the 11th century. During the succession crisis in 1096, the Norman princess Felicia of Sicily disembarked in the port of the city to marry the Hungarian king Coloman.

It was the city where Coloman of Hungary was crowned in 1102 by the Biograd bishop Bono, as the crown of Croatia was passed to the Hungarians. In the subsequent years its rule was exchanged between Venice and the Árpád family. At this point, the city is mentioned as a "royal city" ( urbe regia) for the first time in surviving documents. The expanded name Belgradum supra mare (Biograd na Moru) is also for the first time attested during this period.

Around the year 1115, the city was acquired by the Republic of Venice, which then tore down the city walls towards the sea, so it would "for all times ( per tutti tempi) remain in the possession of the Serenissima". It was eventually reconquered by Stephen II of Hungary in 1124.

In 1125, after it again fell to the Venetian hands, it was destroyed on the orders of the Venetian doge because of it vicinity to Zadar. According to the Historia Ducum Veneticorum, only the citizens of Biograd na Moru "... dared resist the doge and his army ...", during his reconquest of Dalmatia but "... their city was razed to its foundations." The city core, consisting of the royal palace, ban's court, as well as monasteries and churches, was plundered. Much of the local monks fled to the nearby islands of Tkon and Pašman and the Biograd bishopric was abolished; its territories were added to the Bishopric of Zadar. The population, along with the bishop, moved to Skradin. A 15th-century drawing that depicts the ruins of Biograd also attest the bishop's palace beside the cathedral, as well as stone buildings and residences.

It was another capital of most Croatian regnants such as Stephen Držislav and Peter Krešimir IV, as well as an important religious place.

Later history

In 1202, when the Crusaders of the Fourth Crusade occupied Zadar, many of its citizens took refuge in Biograd na Moru, then noted as Jadra Nova ("New Zadar"). Two years later, the most of them left back to Zadar, after which the city was also referred to as Jadera Vetula ("Old Zadar") or Zara vecchia in Italian translation.

During the 13th and 14th century the city was run by the dukes of Cetina, the Knights Templar of Vrana and the dukes of Bribir the Šubićes. It was acquired by the Venetian Republic in 1409 and would remain its property until its downfall in 1797.

During the Venetian- Turkish wars, the city was gravely damaged, and on two occasions, in 1521 and in 1646, it was destroyed and burned. In the 16th and 17th century, the Croatian militia formed in Biograd na Moru and had much involvement in the wars against the Ottomans.[citation needed ]

In recent history, the Yugoslavian forces inflicted considerable damage by long-range bombardment in the period 1991-1993 during the Croatian War of Independence.

The town and the settlement itself have a population of 5,569 (2011 census). The majority are Croats (95%).

Biograd na Moru waterfront

Twin towns - sister cities

Biograd na Moru is twinned with:

# data[].attributes.attachment_link.description
Biograd na Moru (pronounced [bîoɡraːdnamôːru]), shortened to simply Biograd () ( Italian: Zaravecchia, German: Weißenburg, Hungarian: Tengerfehérvár) is a town in northern Dalmatia, Croatia and is significant for being another capital of the medieval Kingdom of Croatia. Biograd is administratively part of the Zadar County.

# data[].attributes.body
Otok Prvić smo posjetili za vrijeme maturalca 2023.

# data[].attributes.body
Trakošćan smo posjetili u 3. razredu.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Turistička zajednica Trakošćan - Općina Bednja

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Trakošćan je nastao krajem 13. stoljeća u obrambenom sustavu sjeverozapadne Hrvatske kao manja osmatračka utvrda za nadzor puta od Ptuja prema bednjanskoj dolini.

Prema legendi Trakošćan je svoje ime dobio po tračkoj utvrdi (arx Thacorum) koja je navodno postojala u vrijeme antike. Druga sačuvana predaja govori, da je ime dobio po vitezovima Drachenstein koji su u ranom srednjem vijeku gospodarili tim krajevima.

Toponim Trakošćan prvi se puta spominje u pisanim dokumentima 1334. godine.

Gospodari utvrde u prvim stoljećima nisu poznati, tek znamo da su od kraja 14. st. vlasnici grofovi Celjski, koji istovremeno gospodare čitavom Zagorskom grofovijom. Uskoro ta obitelj izumire i Trakošćan dijeli sudbinu ostalih njihovih gradova i posjeda koji se usitnjavaju, i mijenjaju razne gospodare. U toj podjeli Trakošćan, kao jedinstveno imanje, pripada najprije vojskovođi Janu Vitovcu, zatim Ivanišu Korvinu, koji ga poklanja svome podbanu Ivanu Gyulayu. Ova obitelj
zadržava dvorac kroz tri generacije, te izumire 1566., a vlastelinstvo preuzima država.

Za učinjene usluge kralj Maximilijan dodjeljuje vlastelinstvo Juraju Draškoviću (1525.-1587.), najprije osobno, a potom na nasljedno uživanje. Tako je konačno 1584. Trakošćan stekla obitelj Drašković.

U razdoblju procvata izgradnje dvoraca u Hrvatskom zagorju, u drugoj polovici 18. st., dolazi do napuštanja Trakošćana. Zapušten, počinje naglo propadati, pa se tek polovinom 19. st., obitelj ponovno zanima za svoj titularni grad, u duhu novog vremena, romantičnog povratka prirodi i obiteljskim tradicijama. U tom duhu podmaršal Juraj V. Drašković grad obnavlja u rezidencijalni dvorac, a parkovni okoliš pretvara u romantičarski perivoj. Iduće generacije povremeno borave u Trakošćanu sve do 1944. kad se iseljavaju u Austriju, ubrzo zatim dvorac je nacionaliziran.

Muzej posjeduje vrijednu muzejsku građu iz razdoblja renesanse do historicizma, sačinjenu od vrijednih zbirki slika, namještaja, oružja i drugih predmeta, koji su stalno izloženi u originalnim prostornim cjelinama koje prezentiraju velikaški život kroz povijest Trakošćana i obitelji Drašković. 1954. osnovan je muzej sa stalnim postavom.

Danas je dvorac u vlasništvu Republike Hrvatske.

Jeste li znali?

# data[].attributes.attachment_link.title
Dvorac Trakošćan - Turistička zajednica Trakošćan - Općina Bednja

# data[].attributes.attachment_link.description
Dvorac Trakošćan nastao je u 13. stoljeću i prvotno je bio mala srednjovjekovna utvrda - burg.

# data[].attributes.body
Crikvenicu smo posjetili u 4. razredu 2020. godine.

# data[].attributes.attachment_link.title
Crikvenica Rivijera | Kvarner, Hrvatska Smještaj i Doživljaji | Visit Croatia

# data[].attributes.attachment_link.description
Nedaleko grada Rijeke, na slikovitoj kvarnerskoj obali, Crikvenička rivijera već više od stotinu godina njeguje turističku tradiciju.

# data[].attributes.body
Na Medvednici smo bili u 3. razredu.

# data[].attributes.body
Vrbnik na Krku smo posjetili u 4. razredu za vrijeme posjeta Crikvenice.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vrbnik ( Italian: Verbenico, German: Vörbnick) is a village and a municipality on the east coast of the island of Krk. The village is perched on a limestone outcropping 50 m above the Adriatic Sea.

Vrbnik is naturally separated from mainland Croatia by the Vinodol Channel, where the towns of Crikvenica and Novi Vinodolski can be observed across the sea. Since 1980 the island has been connected to mainland Croatia via the Krk Bridge.

Vrbnik has a long history of 900 years, it was an important Frankopan castle, and a Glagolitic and religious center.

Originally a walled town, Vrbnik was established in medieval times. According to the 2021 census, the settlement of Vrbnik itself has a population of 887 with a total of 1,190 people in the municipality, which includes three other nearby settlements; Garica with 138 inhabitants, Kampelje with 11 inhabitants and Risika with 154 inhabitants.

The Vrbnik Statute ( Croatian: Vrbnički statut) was written in 1388 and confirms the status of Vrbnik as an administrative and political center. The town is also known through the folk song "Verbniče nad moren " or Verbniče nad moru " (Oh Vrbnik over the Sea), sung as far away as White Carniola in Slovenia.

Places of cultural significance include the Vitezić library, the Gothic Chapel of the Rosary and the Chapel of St. John in the Parish Church of the Assumption, and a collection of ancient manuscripts and Glagolitic manuscripts housed at the parish church.

Vrbnik is known for its indigenous varietal of white wine called Žlahtina.

Vrbnik also claims to contain the world's narrowest street - Ulica Klančić is about 40-50 cm (1.3-1.6 ft) wide.

# data[].attributes.attachment_link.description
Vrbnik ( Italian: Verbenico, German: Vörbnick) is a village and a municipality on the east coast of the island of Krk. The village is perched on a limestone outcropping 50 m above the Adriatic Sea. Vrbnik is naturally separated from mainland Croatia by the Vinodol Channel, where the towns of Crikvenica and Novi Vinodolski can be observed across the sea.

# data[].attributes.body
Smiljan, rodno mjesto poznatog izumitelja Nikole Tesle, smo posjetili za vrijeme maturalca 2023.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Smiljan je selo koje se nalazi sedam km sjeverozapadno od Gospića ( Ličko-senjska županija) i petnaest km od ceste Split - Zagreb. Prema popisu iz 2001. godine u selu je živjelo 446 osoba.

Sastoji se od osamnaest raspršenih zaselaka (Baćinac, Bogdanić, Čovini, Debelo Brdo, Dražica, Kolakovica, Kovačevići, Ljutača, Milkovića Varoš, Miljača, Miškulin Brdo, Podkrčmar, Rasovača, Rastoka, Rosulje, Smiljan, Smiljansko Polje, Vaganac).

Naselje Smiljan nalazi se u podvelebitskom dijelu središnje Ličke zavale, na zapadnom rubu Ličkog polja podno brda Krčmar. Sastoji se od dvanaest zaselaka s kojima čini prostornu i funkcionalnu cjelinu. Najstariji tragovi naseljenosti na smiljanskom tlu datiraju iz srednjeg i kasnog brončanog doba. Na gradini Miljači nekada su bile smještene tri nekropole, pronađeni su brojni ostaci japodske kulture, uostalom 22 groba s grobnim prilozima tomu svjedoče.

Narodna predaja porijeklo imena Smiljan tumači poetičnim legendama. Prema jednoj od legendi mjesto je dobilo ime po smilju, cvijeću koje je nekad tu raslo, po drugoj, nazvano je po lijepoj djevojci Smiljani koja je u njemu živjela. Treća legenda kazuje da je ime dobilo po poznatom narodnom junaku Iliji Smiljaniću.

Prvi pisani spomen Smiljana u povijesnim je izvorima zabilježen 6. prosinca 1504. godine.

Knez ražanački Jerko Rukavina zajedno je s knezom vinjeračkim Dujmom Kovačevićem poveo 1683. Hrvate iz skupine Bunjevaca u Bag (današnji Karlobag). Nekoliko godina poslije, 1686. poveli su svoje Bunjevce u Liku. Put kojim su poveli svoj narod bio je preko prijevoja Baških vrata, a smjestili su se u četirima selima: Brušanama, Trnovcu, Smiljanu i Bužimu.

Smiljan je ušao u svjetsku povijest zahvaljujući činjenici što je u njemu rođen Nikola Tesla kojemu je učast izgrađen istoimeni memorijalni centar. Njegova rodna kuća i crkva u kojoj je njegov otac Milutin služio kao paroh danas je temeljito obnovljena, a u samoj kući nalazi se memorijalni muzej. Od još poznatijih tu je Ferdinand Kovačević, začetnik hrvatske telegrafije.

Stanovništvo

U Smiljanu je 1835. postojalo 206 kuća, te 1880 stanovnika. Od toga je broja 1401 stanovnik bio katolik, a 479 grkonesjedinjenih žitelja.
Prema popisu stanovništva 2011. godine naselje je imalo 418 stanovnika.

Podatci o stanovništvu naseljenoga mjesta Smiljan za 1869. i 1880. sadržavaju podatke za naselja Rastoka i Smiljansko Polje, a u 1857. dio podataka za naselje Smiljansko Polje.

1971. - 761 (Hrvati - 677, Srbi - 41, Jugoslaveni - 19, ostali - 24)

1981. - 605 (Hrvati - 553, Jugoslaveni - 30, Srbi - 17, ostali - 5)

1991. - 555 (Hrvati - 520, Srbi - 18, Jugoslaveni - 4, ostali - 13)

Smiljan i okolna sela dala su mnoštvo hrvatskih značajnih i uglednih osoba raznih zvanja. Neki od njih nisu se rodili u Smiljanu, no iskazivali su vezanost za obiteljske korijene iz Smiljana.

Ferdinand Kovačević (1838. - 1913.), izumitelj (pionir hrvatske telegrafije) i stručni pisac, otac Ferde Kovačevića (1870. - 1927.), slikara

Ferdo Kovačević (1870. - 1927.), hrv. slikar, sin pionira hrvatske telegrafije Ferdinanda Kovačevića

Kata Pejnović (1899. - 1966.), revolucionarka i političarka, prva predsjednica AFŽ-a i narodna herojka

Karlo Pavičić (1934.), gospodarstvenik

Ante Uzelac (1943.), gospodarstvenik

Blaž Uzelac (1906. - 1985.), ing. elektrostrojarstva i znanstvenik

Marija Vratarić r. Milković (1939.), europski poznata ing. agronomije, najcjenjenija hrvatska stručnjakinja za soju

1. Registar prostornih jedinica Državne geodetske uprave Republike Hrvatske. Wikidata Q119585703

2. Popis stanovništva, kućanstava i stanova 2021. - stanovništvo prema starosti i spolu po naseljima (hrvatski i engleski). Državni zavod za statistiku. 22. rujna 2022. Wikidata Q118496886

3. ↑ Ana Tomljenović: Najistaknutiji Bunjevci iz Smiljana, Trnovca i Bužima od naseljavanja 1686. do danas. Domaći skup s međunarodnim sudjelovanjem  Arhivirana inačica izvorne stranice od 21. rujna 2013. (Wayback Machine) Bunjevci u vremenskom i prostornom kontekstu (pdf), Zagreb, 20. - 22. studenoga 2012.

4. ↑ Franjo Julije Fras: Cjelovita topografija karlovačke vojne krajine : mjestopis iz godine 1835., prevela Zlata Derossi, Biblioteka „Ličke župe", Gospić, 1988., str. 157.

5. ↑ Stanovništvo prema starosti i spolu po naseljima, popis 2011. DZS. Pristupljeno 9. ožujka 2018.

6. ↑ Knjiga o Smiljanu; Ana Tomljenović. Smiljan i okolica (Brušane, Trnovac, Bužim) piše Ivica Franić, Vila velebita, časopis za liku i velebitsko primorje, srpanj 2006., str. 61

7. [http://www.vila-velebita.hr/datoteke/VVbr10.pdf Prof. dr. Vladimir Muljević, autor knjige "Tesla, slavni izumitelj" (2000.): Pripremam potpunu Teslinu bibliografiju, razgovarala Ana Tomljenović, Vila velebita, časopis za liku i velebitsko primorje, srpanj 2006., str. 20

CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.

# data[].attributes.attachment_link.description
Smiljan je selo koje se nalazi sedam km sjeverozapadno od Gospića ( Ličko-senjska županija) i petnaest km od ceste Split - Zagreb. Prema popisu iz 2001. godine u selu je živjelo 446 osoba. Sastoji se od osamnaest raspršenih zaselaka (Baćinac, Bogdanić, Čovini, Debelo Brdo, Dražica, Kolakovica, Kovačevići, Ljutača, Milkovića Varoš, Miljača, Miškulin Brdo, Podkrčmar, Rasovača, Rastoka, Rosulje, Smiljan, Smiljansko Polje, Vaganac).

# data[].attributes.body
Kazalište "Žar ptica" posjetili smo mnogo puta i pogledali mnog predstave.

# data[].attributes.body
U Karlovcu smo posjetili akvarij koji je imao "dvije i pol mrtve ribe".

# data[].attributes.body
U Kumrovcu smo posjetili rodno mjesto maršala Josipa Broza Tita.

# data[].attributes.body
Posjetili smo Dvorac Veliki Tabor u četvrtom razredu.

# data[].attributes.body
Posjetili smo Nacionalni park Plitvička jezera u sedmom razredu. Najljepši Nacionalni park u Hrvatskoj

# data[].attributes.body
Cenatar za kulturu i obrazovanje smo posjetili mnogo puta i gledali mnoge predstave i filmove.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Vizija: Nametnuti se i učvrstiti kao središnja institucija kulturnih, obrazovnih i umjetničkih programa, te mjesto susreta i koordinacije najrazličitijih kulturnih i socijalnih inicijativa na susedgradskom području.

Misija: Poticati kulturni i širi socijalni razvitak susedgradskog područja.

Ciljevi: Raznolikim i izvrsnim programima pobuditi interes građana za kulturna događanja i privući publiku (lokalnu i gradsku); pronaći partnere za visokokvalitetne glazbeno-scenske i multimedijske projekte; uključiti u pojedine programe stanovnike svih dobnih skupina i najrazličitijih socijalnih grupacija; postići visoku kvalitetu obrazovnih programa; razviti fundraising, prikupljanje sponzorstva i vlastiti prihod; pripremiti i razviti sustav kvalitetnog medijskog nastupa i promocije.

Radno vrijeme:
8.00 - 21.00 sat

Ulaz je slobodan za sve izložbe, tribine i predavanja, koncerte i manifestacije. Ulaznice se plaćaju za predstave i događanja koja organiziraju partnerska kazališta i ostale glazbeno-scenske institucije.
Kako doći do nas?
1. Autobus: Sa stanice Črnomerec voze linije: 120 - Gajnice, 121 - Karažnik, 123 - Podsusedsko dolje, 131 - Bizek

2. Vlak: Najbliža željeznička postaja su Gajnice. Pet minuta pješke do Centra. S glavnog kolodvora voze linije u smjeru Zaprešića, Savskog Marofa i Harmice svakih petnaestak minuta.

3. Automobil: Iz centra grada prema zapadu Ilicom i Alejom Bologne, kod nogometnog terena Ponikve na semaforu desno za Gajnice i odmah lijevo u Sigetje. Argentinska je druga ulica desno.

# data[].attributes.attachment_link.title
Centar za kulturu i obrazovanje Susedgrad - DiVan

# data[].attributes.attachment_link.description
Vizija: Nametnuti se i učvrstiti kao središnja institucija kulturnih, obrazovnih i umjetničkih programa, te mjesto susreta i koordinacije najrazličitijih kulturnih i socijalnih inicijativa na susedgradskom području. Misija: Poticati kulturni i širi socijalni razvitak susedgradskog područja. Ciljevi: Raznolikim i izvrsnim programima pobuditi interes građana za kulturna događanja i privući publiku (lokalnu i gradsku); pronaći partnere za visokokvalitetne glazbeno-scenske i multimedijske [...]

# data[].attributes.body
Išli smo u Dvorac Eltz u Vukovaru u osmom razredu.