# data[].attributes.body
Cada dia pas per aquí i no em fixo en la gent que hi ha ni en la vida que té. Sol haver-hi des de gent gran a pares i mares més joves que acompanyen els seus fills que jugen. Hi ha molta de gent per aquí a les nits d'estiu, ja que sol haver-hi una bona brisa. Avui hi he estat i m'he adonat de la tranquil·litat i pau que he tingut.

# data[].attributes.body
Aquest poble en fa retornar a la meva infancia, Talarrubias. Cada any quan acabava l'escola els meus pares ens duien amb els padrins per estar amb ells tot l'estiu. L'imatge, que és devant l'esglesia, me du bons records ja que les festes del pobre se'n feien aqui.

Una de les coses que més m'agradava de venir al poble dels padrins era anar a berenar churros, ja que quan era petit m'encantaven. Tenc una anècdota molt graciosa. Un dia me varen dir que anés jo a cercar churros, la tenda tenia un mostrador sense vidres i no es podia veure el que havia abaix. Quan vaig entrar a la tenda l'encarregat era dins del magatzem i no me va veure entrar. Una vegada va sortir jo vaig demanar els churros que me varen comenar però l'home, que no savia que hi havia algú, es va asustar i va començar a cridar en sentir la meva veu. Varem riure molt quan vaig contar lo q m'havia passat.

# data[].attributes.body
La terrassa de la finca on visc ès un lloc que abans no li donàvem massa importància, però va arribar la pandèmia i va ser un racó de desconnexió on poder compartir en família moments de jocs, de descans, per a fer exercici, per a prende el sol, per a respirar aire pur , un espai on el meu home passava el temps fent manualitats  i on va construir un "chillout" per estar relaxats.
Un lloc que estant a cinc minuts de ciutat sembla que estem en un paradís, d'una banda ès veuen les muntanyes de Raixa, el Puig Major i el Puig de Randa a Llucmajor. D'altra banda, a un pam, hi tenim la mar. Unes vistes colpidores que ens donaven vida en els mesos que no vam poder sortir de  casa i que ara ho hem afegit com si fos part de la nostra llar.

# data[].attributes.body
Aquest raconet és com un oasi dins Palma. El vaig descobrir per una companya de feina i vaigquedar sorpresa.És un jardí petitó, encara que molt coqueto, que té un estany amb peixos. Està com perdut entre elsestrets carrers del centre històric, darrere la Seu i per sort encara és un dels pocs llocs que queden

fora de ser envaïts per la massa de turistes que visiten Palma i els voltants de la Seu i, confiem que continuï sent desconegut

De tant en tant, m’agrada anar-hi, asseure’m a l’estany i observar els peixos i les flors. Una sensació de pau i tranquil·litat t’envolta, de benestar.

# data[].attributes.body
La casa on visc està envoltada de paret seca i cada vegada que la veig em transporta a la meva infantesa. Una amiga meva i jo esperàvem l’arribada de l’estiu amb molta il·lusió per totes les aventures que ens esperaven, una d’elles és aquesta que us contaré. Desitjavem que el llarg dia de l’estiu s'acabas i es fes fosc per anar a veure si hi havia llumeneres. En aquella època n’hi havia per tot arreu, tota la paret era plena de puntets d’una llum verdosa. Hi podíem estar hores observant aquells animalons, ens ho passàvem beníssim.

# data[].attributes.body
Sempre que vaig al gimnàs i ens fan escalfar, donant una volta per l'exterior de les instal.lacions, pas per davant d'una petita rampa des de la qual no es veu què pot haver al final. Com que el gimnàs està situat en primera línia, m'imaginava que aquest passadís discret podria amagar un racó especial...i així va ésser. Aquest petit racó de pau i de tranquilitat que vaig trobar és una caleta petita, curiosa i plena de còdols blancs. L'aigua transparent, clara i lluent que hi ha invita els seus convidats a fer un capfico refrescant després d'un entrenament exhaustiu. Les vistes cap a l'horitzó semblen infinites i les ones que em banyen els peus duen pau i s'emporten tota la tensió acumulada al llarg de la setmana. Hi ha una roca gran on un cormorà negre i orgullós posa cada día com una estàtua de museu. Vistes colpidores, sil.lenci i tranquilitat. Una vertadera joia.

# data[].attributes.body
Aquesta capella és el darrer dibuix que record realitzat per mon pare. Està ubicada a prop de l'autovia entre Palmanova i Santa Ponça per aquest motiu hi ha molt trànsit passant al seu costat, però hi ha molt poca gent que s'hi fitxi. Està en un petit puig amagada entre els pins que l'envolten. Tant la podem trobar plena de gent, com pot ser el dia que se celebra el pancaritat., com trobar-la més sola que la una.

# data[].attributes.body
Aquestes són les vistes des de la terraça de ca meva.
Al fons es veu part de la badia de Palma ( quand fa un día solejat es veu preciosa ) i un munt d' edificis, molts d' ells els he vist construir.
També hi ha un parc molt gran ple d' arbres, amb tres fonts i una zona amb jocs pels nins petits, allà cada any es celebren les festes del barri, el mercat solidari, les torrades de Sant Sebastià i a l' estiu fan cinema a la fresca.
Aquesta zona ha canviat molt, anys enrera estaba plena de solars i el  parc era un camp amb ametllers on jugaba de petita.

# data[].attributes.body
Aquest lloc és el poble dels meus pares. L'entrada és a través d'un pont pero on passa un riu. A la dreta hi havia un molí d'aigua que no funcionava però que ara és un un gran restaurant. A l'esquerra del riu, hi ha una casa de color rosat, aquesta és la casa de la meva tía on estàvem tot el Nadal quan era perita. Al voltant del molí hi havia una xurreria on cada any nou anàvem a empezar xocolata amb xurros.
Ara no vaig tanto al poble però aquesta imatge em porta molts records bonics: Nadal blanco, olor d'aire pues, el meu pare.....

# data[].attributes.body
Aquest far està situat damunt un petit penya-segat de d'on podem gaudir d'unes vistes meravelloses a l'illa de Cabrera, a la platja del Carbó i a la platja del Trenc.. Des de ben petita he pogut gaudir de les vistes i de la sensació de pau que et dona sentir el renou de la mar. Durant l'estiu és lloc de trobada dels joves per compartir el seu temps lliure, ja que hi ha una tarima de fusta on podem seure, deixar les bicis i a més a més es diverteixen tirant-se a l'aigua. També hi ha zones on fa ombra on es donen classes de ioga durant tot l'estiu. El que més m'agrada és seure als murs que hi ha devora el far i contemplar la posta del sol.

# data[].attributes.body
Normalment caminam cada dia molt d'hora pel dic de l'Oest. Allà hi ha penya-segats, una platja i un passeig que acaba en un far.
Hi podem contemplar la badia, els llaüts que tornen a port amb la pesca, el vaixell que surt cap a Eivissa...
Però el que més m'agrada és veure els corbs marins que passen volant arran de l'aigua, a vegades  descansen sobre les roques, després neden i pesquen. És espectacular
veure´ls bussejar.

# data[].attributes.body
Aquest és un racó de la meva infantesa. Vaig passar moltes estones pensant en coses meves i jugant amb els meus cosins. Quan tenia vuit anys, el meu oncle, Joan, va posar el gronxador al jardí. Era un petit lloc dins d'un terreny molt gran. Estava tancat amb una petita porta d'entrada i, també, estava envoltat per una tanca.

La tieta Cristina només em deixava engronsar una estona al matí i un altre a l'horabaixa. Érem molts nins i nines que volíem gronxar-nos i hauríem de fer torns. M'agradava gronsar-me i sentir el vent i el sol a la cara. Sentir-me lliure. Jugar amb els cosins i cosines i, sobretot, gaudir a vegades tota sola del gronxador. Jo tenia la sort de poder gaudir més que els meus cosins perquè era al terreny dels meus oncles.

Després de molts anys de veure el gronxador al jardí, i també, de veure'ls als meus fills gaudir-ho. L'any passat el meu cosí, Patrick, va decidir llevar-ho i ha canviat tot el jardí. No sé quants anys va estar el gronxador, però quan miro aquell racó em fa nostàlgia.

# data[].attributes.body
Quan era petita, el meu pare ens portava a passejar per la zona amb bicicleta.Era un passeig urbà a devora de la mar, amb una vista meravellosa i  on gaudiem del sol. A prop hi havia una platja urbana. En aquella època als voltants hi havia un gran solar de terra on aparcaven els cotxes i enmig d' aquest ,un edifici dels anys 70, seu d'una gran empresa, que a día d'avui roman abandonat i sense us. Actualment al solar hi ha un gran parc que  envolta l' edifici i a una de les zones hi  ha un parc infantil de temàtica d'un personatge de dibuixos animats .
La consequència de tot aquest canvi és que Ja no hi poden aparcar els cotxes. En canvi el passeig no ha canviat gaire i la sensació que transmet és la mateixa que fa molts d'anys:calma, pau i relaxació.

# data[].attributes.body
Sempre que anava a casa de la meva padrina, sortia a la galeria per guaitar-hi una estona. El pis, que era a la setena planta, tenia una vista privilegiada de l'interior de l'illa. Hi havia (i hi ha) tot un món resguardat. Hi ha les terrasses amb plantes i envelats. Hi ha la roba estesa. Hi ha un ficus enorme que cada cert temps poden. Hi ha qualque moix que es passeja. I, de vegades, veïnats que estenen, fan net o prenen el sol. Aquell dia una gernació s'estava a defora conversant i jugant a cartes.