# data[].attributes.location_name
Корюківка, Чернігівська область

# data[].attributes.headline
Корюківка, Чернігівська область

# data[].attributes.subject
Корюківка, Чернігівська область

# data[].attributes.body
Степан Федорович Назаров працював начальником лісництва у с. Корюківка Чернігівської області. Він врятував від голодної смерті сім'ю Федора та Феодосії Ковтунів, їх чотирьох дітей. Сім'я Ковтунів втекла з села Велике Будище Полтавської області, охопленої голодом. Степан Назаров взяв втікачів на роботу в лісництві, допомагав продуктами.

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація без назви (5)

# data[].attributes.location_name
Охтирка, Сумська область

# data[].attributes.headline
Охтирка, Сумська область

# data[].attributes.subject
Охтирка, Сумська область

# data[].attributes.body
Андрій Іванович Маловічко працював у 1932 році головою колгоспу в селі Грунь Охтирського району Сумської області. Він відмовився здавати останній хліб і заявив: “Я не допущу, щоб мої колгоспники мерли з голоду”. Андрій Маловічко самостійно здав свій партійний квіток. Село було записано на “чорну дошку”, тобто рахунки колгоспу були заблоковані владою. Але мужність голови колгоспу дозволила вижити мешканцям села Грунь.

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація без назви (4)

# data[].attributes.location_name
Юхимівці, Хмельницкая область

# data[].attributes.headline
Юхімівці, Хмельницька область

# data[].attributes.subject
Юхімівці, Хмельницька область

# data[].attributes.body
Григорій Фліпчюк із села Юхімівці Хмельницької області врятував сім’ю односельця Михайла Ружицького. Михайла розкуркулили та заарештували у 1932 році, а дружину та трьох дітей вигнали з хати. Григорій Фліпчюк прийняв чужих людей до себе в хату, ділився з ними останньою крихтою хліба.

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація без назви (6)

# data[].attributes.location_name
Велика Мечетня, Николаевская область

# data[].attributes.headline
Велика Мечетня, Миколаївська область

# data[].attributes.subject
Велика Мечетня, Миколаївська область

# data[].attributes.body
У селі Велика Мечетня на Миколаївщині жив Баран Андрій Юхимович. Він працював комірником колгоспу. У грудні 1932 року його заарештували за намагання приховати 500 пудів зерна від хлібозаготівлі. для подальшої роздачі односельцям. У січні 1933 року Андрій Юхимович Баран був засуджений до 3 років позбавлення волі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація без назви (1)

# data[].attributes.location_name
Ізюм, Харьковская область

# data[].attributes.headline
Ізюм, Харківська область

# data[].attributes.subject
Ізюм, Харківська область

# data[].attributes.body
Єфросинія Трофименко, мешканка Ізюму Харківської області, врятувала життя шестирічної Наталії Чорнобай. Опухлу з голоду дівчинку разом із братами покинули на залізничній станції у місті Ізюм. Потім дитина потрапила до дитячого притулку. Звідти її потай забрала до себе Єфросінія Трофименко. Жінка виходила дівчинку, ділилася з нею останньою їжею.

# data[].attributes.attachment_link.title
Презентація без назви (3)

# data[].attributes.location_name
Сабадаш, Черкасская область

# data[].attributes.headline
Сабадаш, Черкаська область

# data[].attributes.subject
Сабадаш, Черкаська область

# data[].attributes.body
У 1932-1933 рр. головою колгоспу працював у с. с. Сабадаш працював Бачінський Семен Єфремович. Він намагався врятувати селян та організував колгоспне харчування всіх, хто приходив до села. Внаслідок його дій смертність у селі була нижчою, ніж у сусідніх селах. Улітку 1933 р. для порятунку односельців наказав «скосити кілька соток ще недозрілого жита». За цей «злочин» голову колгоспу арештували та засудили до 10-річного ув’язнення. Місцева громада виступила на захист Семена Єфремовича, двічі відправляла делегації до Г. Петровського. Завдяки цьому вирок переглянули й скоротили до двох років умовного терміну

# data[].attributes.location_name
Мелітополь, Запорожская область

# data[].attributes.headline
Мелітополь, Запорозька область

# data[].attributes.subject
Мелітополь, Запорозька область

# data[].attributes.body
На початку 1930-х рр. працювала завідуючою відділу кадрів артілі «Металооб’єднання» у м. Мелітополі працювала Болтова Наталя Тихонівна. Завдяки їй у 1932-1933 рр. на завод працевлаштовувалися виснажені голодом люди. Обов’язковою умовою працевлаштування була медична довідка, яка засвідчувала здатність до роботи. З осені 1932 р. у медичних довідках фігурував діагноз «безбілковий набряк», яким маскували опухання з голоду. Такі люди не могли працювати. Незважаючи на це, Наталя Тихонівна приймала їх на роботу. Нові робітники зазвичай відразу ж потрапляли до лікарень, але їхні сім’ї починали отримувати хлібні картки. Завдяки цьому десятки людей були врятовані від голодної смерті.

# data[].attributes.location_name
Дударків, Київська область

# data[].attributes.headline
Дударків, Київська область

# data[].attributes.subject
Дударків, Київська область

# data[].attributes.body
Івчук Василь Якович працював директором школи в с.Дударків Бориспільського району Київської області. Коли у селі почався голод, Василь Якович організував у школі харчування для дітей усіх класів. Для забезпечення додаткового харчування директор школи домовився з керівництвом сусіднього м’ясокомбінату, щоб учні після уроків виходили на прополювання сільськогосподарських культур. Платою за виконану роботу став черпак юшки. У такий спосіб директор школи врятував протягом 1933 р. усіх дітей шкільного віку села від голодної смерті. 17 травня 1938 р. Івчука заарештували та звинуватили у членстві в польській диверсійній шпигунській контрреволюційно-повстанські організації. 28 вересня 1938 р. «трійкою» при Київському обласному управлінні НКВС йому оголосили найвищу міру покарання - розстріл. Василь Якович посмертно реабілітований 1958 р. 21 листопада 2007 р. Указом Президента України за героїзм і самовідданість, виявлені під час порятунку життя школярів у 1932-1933 р., Василю Яковичу Івчуку присвоєно звання Герой України (посмертно).

# data[].attributes.location_name
Мала Кужелівка, Хмельницкая область

# data[].attributes.headline
Мала Кужелівка, Хмельницька область

# data[].attributes.subject
Мала Кужелівка, Хмельницька область

# data[].attributes.body
У 1932 р. майже весь зібраний урожай з колгоспу в с. Мала Кужелівка Хмельницької (тоді Подільської) області забрали в рахунок хлібозаготівлі. Після цього Ксенофонт Григорович Смуток, голова колгоспу, зібрав правління колгоспу та вніс питання про боротьбу з голодом. Члени правління одноголосно проголосували за пропозицію голови: роздати людям зерно (так званий «мірчук»), що залишилося у млині після помолу та мало вивозитися на станцію Дунаївці згідно з планом хлібозаготівель. Цей вчинок врятував село (більше тисячі жителів) від голодної смерті. За видачу мірчука Смутка засудили до позбавлення волі терміном на 5 років.

# data[].attributes.location_name
Плоске, Балтський район, Одесская область

# data[].attributes.headline
Плоске, Балтський район, Одеська область

# data[].attributes.subject
Плоске, Балтський район, Одеська область

# data[].attributes.body
У 1933 р. Папуша Франя разом із Мотрею Пиндюр врятували від голодної смерті сусідського хлопчика, який після смерті з голоду батьків залишився сиротою. Дівчата щодня таємно приносили сироті частину свого мізерного пайка, який отримували за роботу в колгоспі, та годували його. А після відкриття дитячих ясел, влаштували його туди. Завдяки їхній турботі хлопець залишився живий.