# data[].attributes.headline
Анатолій Миколайович Добрянський

# data[].attributes.subject
Анатолій Миколайович Добрянський

# data[].attributes.body
Кандидат філологічних наук. Доцент Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича. Лектор республіканської категорії. Заслужений діяч мистецтв України. Почесний громадянин міста Чернівці

Він мав великий дар любити людей. Цінував красу і гармонію. З його очей променилося добро. Таїлася в них і якась недомовленість. Потиск руки виражав відкритість і відвертість.

Був енциклопедистом. Володів іскрометним словом. На його лекціях почувалися як в інтелектуальному раю.

Ним захоплювалися. Дружбою з ним гордилися. Вистачало його на всіх. А тепер усім його бракує....

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.attachment_caption
презентація зроблена за книгою

# data[].attributes.headline
книга за якою зроблена презентація

# data[].attributes.subject
книга за якою зроблена презентація

# data[].attributes.headline
Про життя Анатолія:

# data[].attributes.subject
Про життя Анатолія:

# data[].attributes.body
Народився: 26 серпня 1935 (с. Волосо-Крикливець, Вінниччина)

З дитинства виявляв любов до слова, літератури й музики.

Він був дуже самокритичним до себе та своєї писемності.

Однак Добрянський мав могутній дух. Був невисокої думки про свої спроможності. Тому ще студентом п'ятикурсником ЧНУ записав у щоденнику: "Нікчемна ти людина, Анатолію. І тілом кволий і духом - не дуже... "

# data[].attributes.headline
Творчий шлях Добрянського

# data[].attributes.subject
Творчий шлях Добрянського

# data[].attributes.body
1960-1990-х роках активно друкувався в періоді, публікував літературно- критичні статті, рецензії, есе, присвячені українським письменникам.

Перекладав із румунської, російської, польської мов.

Особливе місце у його доробку посідає мистецтвознавча діяльність :

автор монографії "Лідія Липковська" (2000)

брошури "Дивосвіт Василя Шевчука" (2001)

упорядник антології "Український сонет" (1976)

# data[].attributes.attachment_caption
     "Будинок із кришталевими вікнами"

# data[].attributes.headline
Муніципальна бібліотека ім. А. Добрянського у Чернівцях

# data[].attributes.subject
Муніципальна бібліотека ім. А. Добрянського у Чернівцях

# data[].attributes.body
Анатолій зібрав унікальну бібліотеку - майже тридцять тисяч одиниць ( разом із періодичними виданнями) і заповів її місту, в якому прожив 67 літ.

Це справжній духовний центр культури Буковини.

# data[].attributes.headline
Бібліотека Анатолія До

# data[].attributes.body
Бібліотека Анатолія Добря́нського нараховувала понад десять тисяч томів і займала майже всі стіни його квартири — книги стояли на полицях від підлоги до самої стелі. У ній були не лише українські видання, а й книги німецкою, польською, румунською, французькою та навіть латинською мовами, адже Добря́нський принципово збирав літературу в оригіналі. Особливу цінність становили чернівецькі дореволюційні та довоєнні видання, а також стародруки й видання європейських видавництв XIX — початку XX століття.

Багато книг мали написи — серед них були підписи Івана Драча, Василя Стуса, Миколи Вінграновського та буковинських поетів, які передавали йому власні збірки як знак поваги. ».

# data[].attributes.headline
Чи знаєте ви чому Анатолія називають "Буковинським Златоустом" ?

# data[].attributes.subject
Чи знаєте ви чому Анатолія називають "Буковинським Златоустом" ?

# data[].attributes.body
А все тому що його лекції та виступи називали справжнім мистецтвом слова.

На його лекції приходили, як на свято, не тільки студенти- філологи Чернівецького університету, а й ті, що студіювали на інших факультетах, і навіть позауніверситетські люди.

Саме і тому видали книгу присвячену шануванню ролі як "Златоуста Буковини" - людина, яка залишила велику пам'ять про себе.

# data[].attributes.headline
Із спогадів Богдана Мельничука

# data[].attributes.subject
Із спогадів Богдана Мельничука

# data[].attributes.body
«Мені пощастило його знати майже півстоліття - від 3 липня 1954 року, коли познайомились, до перших березневих днів року 2003-го.

Ще студентом 1956 Анатолій Добрянський надрукував в альманансі «Ряднянська Буковина» звернуту до мене поезію «Шумить Брусниця».

Приблизно в ті часи я присвятив йому вірш, що починався словами:

Мені наснилося: під горою крутою

Я виносив тебе на руках з бою…

Подальші рядки про уявне допровадження пораненого побратима до фронтових медиків стерлися з памʼяті, збереглися в ній лише фінальні:

Як добре, зо в сні лиш бої, медсанбати,

Мій друже єдиний, мій сонячний брате!

# data[].attributes.headline
Цікаві факти: 

# data[].attributes.subject
Цікаві факти: 

# data[].attributes.body
1. Його називали «гуру чернівецької богеми»
Добря́нський став духовним наставником для багатьох молодих поетів, серед яких були навіть буковинські «вісімдесятники».

2. Дружив із Іваном Драчем, Василем Стусом, Миколою Вінграновським
Він підтримував зв’язок із відомими українськими митцями, був з ними не лише у творчому, а й у дружньому колі.

# data[].attributes.headline
  3. Справжнє прізвище

# data[].attributes.body
3. Справжнє прізвище — Добросельський, псевдонім Добря́нський узяв свідомо для літературної діяльності.

4. Мав понад 10 000 книжок, серед них — стародруки, рідкісні австрійські та польські видання про Буковину.

5. Міг цитувати напам’ять десятки поезій, включно з рідкісними європейськими авторами.

# data[].attributes.headline
Анатолій Добря́нський 

# data[].attributes.body
Анатолій Добря́нський помер у Чернівцях у 2003 році після тривалої хвороби. Він практично не виїжджав з міста до останніх днів, і сучасники згадують, що навіть у період хвороби він приймав відвідувачів серед книжок, як завжди — інтелігентно, стримано і без скарг.

Його смерть у Чернівцях назвали втратою цілого культурного середовища, бо разом із ним, за словами містян, «пішла епоха чернівецької інтелігенції».