# data[].attributes.body
היי שלום, שמי לולה.

החיים לא האירו לי פנים, אבל הדבר לא שבר אותי.

בעברי הייתי אלוף באגרוף (כן, כן, אלוף ולא אלופה) ובהמשך אף הסתבכתי עם לקוח סדיסט אותו ריסקתי במכות.

מערכת היחסים ביני לבין שכנתי רוזה מאוד עמוקה והדדית, אני מאוד אוהבת את רוזה ואת מה שהיא עושה עבור הזולת. לכן חשוב לי לתמוך בה בכל דרך שאני יכולה.

אני אוהבת לעזור למעון שרוזה מנהלת, ועושה את זה במיוחד בסתר ומכל הלב.

כאשר אני נזקקתי לעזרה, פניתי לרוזה וביקשתי ממנה לספק לי אליבי לאותו הערב בו ריסקתי במכות את אותו לקוח.

# data[].attributes.body
אהלן! שמי אדון חמיל!
אני מוסלמי מרובע בלביל שבפריז. לפרנסתי אני מוכר את השטיחים הכי מפוארים ויפים שיש לפריז להציע!
אני אוהב לשבת בבית הקפה של מר דריס הנמצא ברובע שם אני קורא להנעתי את הספר עלובי החיים מאת הוגו בוס ואוכל קוסקוס, המאכל האהוב עליי.
בבית הקפה ניגש אליי מידי פעם ילד מוסלמי בשם מומו, השואל אותי שאלות מעניינות כמו: האם אפשר לחיות בלי אהבה?

# data[].attributes.body
אני מומו, ילד בן 10 (בפועל 13). גברת רוזה מגדלת אותי ביחד עם לה מהוט ומואיז, עד עכשיו חשבתי שרוזה אוהבת את כולנו כמו אמא, אך לאחרונה גיליתי כי היא מקבלת כסף בעבור עבודתה, דבר זה פגע בי עמוקות. בזמני אני אוהב לשחק עם חברי ולשותת ברחובות. אני אוהב לשבת בבית הקפה של אדון דריס ולשוחח שם עם אדון חמיל על החיים.

# data[].attributes.body
אני גברת רוזה, יהודיה, בת 65 מתגוררת ברובע בלביל, פריז. לפרנסתי, אני מגדלת ילדי זונות, אשר גרים איתי בבניין בין שש קומות ברחוב . בילדותי, היטלר עלה לשלטון. לאורך השואה, התחבאתי וברחתי מהשלטון הנאצי, עד שפגשתי את בכיר ליבי. לצערי הרב הוא הסגיר אותי לשלטון הנאצי, מה שהשאיר צלקת בליבי.