# data[].attributes.headline
Відкриття меморіальної дошки 

# data[].attributes.subject
Відкриття меморіальної дошки 

# data[].attributes.attachment_link.title
Відкриття дошки О.Ковіньці

# data[].attributes.headline
Населення громади

# data[].attributes.subject
Населення громади

# data[].attributes.body
На території Мачухівської ОТГ проживає близько 8150 осіб. Найменше за кількістю населення село Гвоздиківка, в якому проживає 4 особи. Найбільшим за кількістю населення є адміністративний центр громади - село Мачухи, в якому проживає 3337 осіб.

# data[].attributes.attachment_link.title
населення громади

# data[].attributes.headline
Мачухівська ОТГ утворена 17 серпня 2017 року

# data[].attributes.subject
Мачухівська ОТГ утворена 17 серпня 2017 року

# data[].attributes.body
До складу громади входить 27 сіл з трьох районів (Полтавського, Решетилівського та Новосанжарського)

# data[].attributes.attachment_link.title
Мапа громади

# data[].attributes.headline
Місцеві пам'ятки

# data[].attributes.subject
Місцеві пам'ятки

# data[].attributes.body
Вознесенська церква

Пам'ятник воїнам Другої Світової війни і могили невідомих солдатів

Парк імені А. К. Григоренка

# data[].attributes.attachment_link.title
Парк_імені_А._К._Григоренка

# data[].attributes.body
В Судіївці встановлені два пам'ятники:
- Меморіальний комплекс на братській могилі радянських воїнів
- Пам'ятний знак полеглим воїнам- землякам (збудований 1954 року)

# data[].attributes.headline
Історичні особливості

# data[].attributes.subject
Історичні особливості

# data[].attributes.body
За першою версією село Полузір’я виникло на початку XVII ст. У 1782 році воно згадується під назвою Полузірські хутори, які належали військовому Сулимі. Село Дмитренки є ще древнішим, вперше згадується в 1554 році. Село Бондури виникло в пізніші часи. На початку ХIХ ст. у поселенні знаходився єден з провідних, на теренах тодішньої імперії, чистокровний кінний завод ім. М. І. Лазарева.

# data[].attributes.headline
Вознесенська церква 

# data[].attributes.subject
Вознесенська церква 

# data[].attributes.body
У 1826 році з ініціативи Сахновського в селі збудовано кам’яну Спасо-Вознесенську церкву, богослужіння в якій відбуваються і досі.У 1889 році при церкві відкрито церковнопарафіяльну школу, в якій навчалося 64 учні.
За переписом 1897 року кількість мешканців зросла до 950 осіб (459 чоловічої статі та 491 — жіночої), з яких 925 — православної віри.
Наприкінці 30-х років XX століття Вознесенську церкву намагалися зруйнувати решетилівські комуністи, але за свідченнями місцевих жителів, церква вистояла обстріл і продовжувала працювати під час війни. У післявоєнні роки радянська влада закрила церкву, приміщення використували для потреб місцевого колгоспу.
У 1994 році розпочалася реставрація Вознесенської церкви, але коштів вистачило лише на певне відновлення дзвіниці й частини приміщення. У 2002 році під куполом з’явилися дзвони, які встановили за кошти плосківської громади.У 2013 році Вознесенська церква знову почала працювати, було відремонтовано значну частину приміщення. У свято Вознесіння Господнього Високопреосвященнійший архієпископ Полтавський і Кременчуцький Федір відвідав с. Плоске з нагоди храмового свята та Дня села.

# data[].attributes.headline
Історичні особливості

# data[].attributes.subject
Історичні особливості

# data[].attributes.body
До 1860 року село було поміщецьким і належало суд’ ї Жиглову, з чого і пішла назва села. При переписі населення в 1859 році в Судіївці нараховувалося 12 дворів та 71 житель. Поблизу села розміщувалось скіфське поселення. У 18 сторіччі було у Протовчанській паланці. Більш ранніх відомостей про село не знайдено.

# data[].attributes.headline
Історичні особливості

# data[].attributes.subject
Історичні особливості

# data[].attributes.body
Згадується в історичних джерелах ХІХ століття, проте дата заснування вірогідніше всього поринає у XVII століття. Одним із перших власників Калашників був сотник першої полтавської сотні Михайло Старицький. Через сто років власником деяких калашниківських хуторів був дідич Петро Федорович Сахновський.У 1858 році землями навкруг Калашниківських хуторів володіли: Велика княгиня Олена Павлівна, генерал-лейтенант Олександр Михайлович Тимашевський, генерал-ад’ютант Іван Михайлович Корба. До речі, один із тутешніх хуторів так і називався – Корби. Також до революції мали тут свої володіння й інші дворяни, зокрема Василь Ночовий, Михайло Федорович Манько, Олександра Василівна Дьякова, О.В. Старицький, П.Ф. Сахновський, колезький асесор В.Г. Северин, секретар Ю.Д. Старицький, козак А.А. Ладур та ін. Спершу сільрада підпорядковувалась Полтавському району, а потім був невеликий період (1923-1926 рр.), коли вона належала Мачуському райвиконкому. У травні 1959 року Калашниківська сільська рада була приєднана до Мачуської сільської ради вже Полтавського району.Не оминуло калашниківців воєнне лихоліття. З 1929 року на території сільради було утворено чотири колгоспи: ім. Калініна, ім. Лобача, «Червоної міліції» та ім. Воровського, який об’єднав усі інші в один колгосп у 1950 році. У 1977 році його очолив Василь Іванович Степенко. У 1984 році колгосп за рентабельністю виробництва дав найкращій показник по району. На початку 1995 року господарство було реорганізовано.

# data[].attributes.headline
                                         МАЧУХИ

# data[].attributes.subject
                                         МАЧУХИ

# data[].attributes.headline
Тема: Історичні, національні та культурні особливості території та населення територіальної громади

# data[].attributes.subject
Тема: Історичні, національні та культурні особливості території та населення територіальної громади

# data[].attributes.headline
Груша "Мачуська глива"

# data[].attributes.subject
Груша "Мачуська глива"

# data[].attributes.body
У села Мачухи Полтавського району є свій сорт груш - Мачуська глива. Вивели його наприкінці ХІХ ст. Плоди Мачуської гливи досягають 400-700 г. Груші мають гарний вигляд, запашні та смачні. Їх легко сушити. Дерева - високі й розлогі, стійкі до суворих погодних умов

# data[].attributes.headline
Танкові бої на території Мачухівської ОТГ під час другої світової війни

# data[].attributes.subject
Танкові бої на території Мачухівської ОТГ під час другої світової війни

# data[].attributes.headline
Історичні особливості

# data[].attributes.subject
Історичні особливості

# data[].attributes.body
Археологічні знахідки поблизу нинішнього села свідчать, що ця територія була заселеною ще до нашої ери. Зокрема, неподалік від Мачух, в урочищі Таранів яр, виявлено великий могильник площею в 19 га і поселення ранньоскіфського часу (VII—VI ст. до н. е.), а також два поселення середини та другої половини І тис. н. е. Розкопки цих пам’яток показали, що тут проживало осіле землеробське населення. На одному з поселень другої половини І тис. н. е. знайдено гончарну піч, де випалювали 10 зроблених на крузі великих глеків із зливом, що нагадують посуд салтівської сармато-аланської культури.

# data[].attributes.headline
Легенда про Мачухи

# data[].attributes.subject
Легенда про Мачухи

# data[].attributes.body
Про походження назви села Мачухи і інших сел в Мачухівському ОТГ є легенда — тут спершу жила зла й жорстока вдова-мачуха з пасинками. Незабаром вона прогнала дітей, які оселилися кожний окремо. Від їхніх імен і пішли назви поселень: Федірки, Кирносівка, Будницьке та інші. З часом село почали називати Мачуха, а згодом — Мачухи.

# data[].attributes.headline
Пам'ятник воїнам-зем

# data[].attributes.body
Пам'ятник воїнам-землякам 1941-1945рр. у с.Мачухи

Пам'ятник воїнам-землякам знаходиться в центрі села, на граніті висічені прізвища радянських воїнів.

# data[].attributes.headline
Над проєктом працювали: Анатолій Штепа, Вікторія Возинська, Дмитро Рак, Максим Пліш,Марія Немич, Назар Герасименко

# data[].attributes.subject
Над проєктом працювали: Анатолій Штепа, Вікторія Возинська, Дмитро Рак, Максим Пліш,Марія Немич, Назар Герасименко

# data[].attributes.headline
с. Мачухи Полтавсько

# data[].attributes.body
с. Мачухи Полтавського р-ну. Пам'ятник, встановлений на братській могилі воїнів, які загинули у боях за село.

# data[].attributes.headline
с. Мачухи Полтавсько

# data[].attributes.body
с. Мачухи Полтавського р-ну. Пам'ятник загиблим односельцям

# data[].attributes.headline
Екофест "Яблуневий сад"

# data[].attributes.subject
Екофест "Яблуневий сад"

# data[].attributes.body
25-го вересня у селі Мачухи під Полтавою проходить екологічний фестиваль «Яблуневий сад» - це один із багатьох свят яке проводять в нашій теріторіальній громаді . Його організували, щоб підтримати місцевих садівників та городників, які виробляють екологічно чисту продукцію. На території біля місцевого будинку культури розгорнулося містечко майстрів із різноманітними майстер-класами, фотозонами та виставками. На сцені виступають колективи художньої самодіяльності. А ще на гостей свята, які приїжджають із Полтави та навколишніх громад, очікують козацькі забави, верхова їзда, конкурс на найкраще яблуко та найсмачніший пиріг, дегустація вина, повидла та іншої смакоти.

# data[].attributes.headline
Пам'ятник Івану Мічуріну

# data[].attributes.subject
Пам'ятник Івану Мічуріну

# data[].attributes.body
Іва́н Володи́мирович Мічу́рін  відомий біолог і селекціонер, автор багатьох сортів плодово-ягідних культур. У Мачухах знаходиться один з трьох пам'ятників І.Мічуріну в Україні

# data[].attributes.headline
Зупинки з мозаїчним оформленням

# data[].attributes.subject
Зупинки з мозаїчним оформленням

# data[].attributes.body
Візитною карткою Мачух є автобусні зупинки з мозаїчним оформленням. Вони викликають інтерес гостей та іноземних мандрівників, які поширюють інформацію про унікальні архітектурні споруди в своїх блогах, книгах та статтях.