# data[].attributes.body
Alexandre va neixèr a Pel·là,capital del regne de Macedònia,era el fill de Fel·lip II de Macedònia i Olimpia, princesa d'Epir,la seva tercera esposa, que va conèixer a Samotracia, on era sacerdotessa. Va ser el rei del Regne de M acedonia, a l'a ntiga Grecia. Fou conqueridor de l'Imperi Persa i un dels líders militars més importants del món antic. Convertint el seu petit regne en el centre director de Grecia i arribant fins al riu I ndus, és un dels personatges més cèlebres de l'antiguitat.

# data[].attributes.body
La civilització grega es va desenvolupar al extrem nord-est del Mar Mediterrani (territoris actuals de Grècia i Turquia), hi ha diverses illes com Creta, Xipre, Rodes, i Sicília (Itàlia). Prop de l'any 2.100 a.C els Aqueus , un poble de tradició guerrera, va envair i sotmetre els cretencs, un poble originari de l'illa. Així va començar a desenvolupar-se la civilització minoica (la primera civilització europea que es va instal·lar a la illa de Creta).

Fuente: https://www.caracteristicas.co/civilizacion-griega/#ixzz7EdCWbx4g

# data[].attributes.body
Els Jocs Olímpics moderns es van inspirar en els Jocs Olímpics de l'antiguitat del segle VIII aC. C. organitzats en l' antiga Grècia amb seu a la ciutat d' Olímpia , realitzats entre els anys 776 a. C. i el 393 de la nostra era . Al segle XIX , va sorgir la idea de realitzar uns esdeveniments similars als organitzats a l'antiguitat, els que es concretarien principalment gràcies a les gestions del noble francès Pierre Frèdy, baró de Coubertin . El baró de Coubertin va fundar el Comitè Olímpic Internacional (COI) el 1894. Des de llavors, el COI s'ha convertit en l'òrgan coordinador delMoviment Olímpic , amb la Carta Olímpica que defineix la seva estructura i autoritat.

# data[].attributes.body
A la Grècia Clàssica, la polis és la ciutat estat, el marc essencial on es desenvolupa i s'expandí la civilització grega fins a l'època arcaica. La unificació entre el nucli urbà i el camp, característica esencial de la polis arcaica i clàssica, no es compleix fins a la segona meitat del segle vii aC. L'estructura de la polis comporta un establiment urbà, generalment instal·lat al peu d'una acropolis, les terres propietat dels ciutadans particulars, els camps sense conrear, i els boscos. Socialment la polis es caracteritza per l'existència d'un grup de ciutadans que gaudien de tots els drets, d'un grup d'estrangers (metecs) sense drets però lliures, i d'un tercer grup, els esclaus, privats de llibertat i que no disposava de cap dret.

# data[].attributes.body
Atenes és la capital de Grècia, la capital de la regió grega de l'Àtica i la ciutat més gran del país.

Té una població de 664.046 (cens del 2011) i una superfície de 38,964 km². L'àrea metropolitana d'Atenes, que inclou la regió de l'Àtica excepte algunes illes, és de 3,7 milions de persones, al voltant d'un terç de la població total del país.

És el centre de la vida econòmica, cultural i política grega, però Atenes també és important per haver estat una poderosa polis i un important centre del coneixement de l'Antiga Grècia.

# data[].attributes.body
Esparta fou una destacada polis grega del Peloponès, precursora de la ciutat moderna del mateix nom. Situada a la riba del riu Eurotes i la plana de Lacònia, entre el Taíget i el Parnon, fou una de les polis més poderoses de l'antiga Grècia, juntament amb Atenes i Tebes. Ja esmentada a la Ilíada, al segle vii aC es convertí en la potència dominant de la seva regió. Al segle v aC tingué un paper important en les Guerres Mèdiques i vencé Atenes en la Guerra del Peloponès, però el 371 aC perdé l'hegemonia com a resultat de la desfeta contra els tebans a la batalla de Leuctra.

# data[].attributes.body
La Guerra del Peloponès va ser un conflicte bèl·lic que va afectar a Grècia en els anys des del 431 aC fins al 404 aC i va enfrontar la Lliga de Delos (conduïda per Atenes) i els seus aliats, de tendència democràtica, contra Esparta i els seus, de tendència oligàrquica. Amb la victòria de la Lliga del Peloponès es va dissoldre la Lliga de Delos, però en 395 aC esclataria la guerra de Corint, amb la que Atenes va recuperar part de la seva influència.

# data[].attributes.body
La Guerra de Troia és un episodi de la mitologia grega en què una confederació de pobles i reis aqueus (és a dir, grecs) assetjaren durant deu anys i finalment capturaren la ciutat de Troia, a l'Àsia Menor. Es tracta de l'esdeveniment més destacat de la mitologia clàssica, principalment perquè fou l'escenari de les dues composicions poètiques més importants de la literatura grega: la Ilíada i l'Odissea. Atesa aquesta popularitat, gran nombre d'autors posteriors també seleccionaren la guerra com a escenari de les seves composicions, entre les quals destaca la tragèdia grega i, ja dins el món romà, l'Eneida de Virgili. El conjunt de poemes èpics de temàtica troiana era conegut amb el nom de cicle troià.

# data[].attributes.body
La Lliga de Delos, també coneguda com a Lliga Hel·lènica, fou una confederació o aliança militar entre polis o ciutats estat de l'Antiga Grècia per defensar-se dels perses. Estava organitzada entorn d'Atenes i comprenia les ciutats jòniques de l'Àsia Menor, Calcídia, Eubea i les Cíclades. Cada polis havia de portar naus i soldats, i el seu tresor es guardava al santuari de Delos, a Atenes. Tanmateix Atenes es va apropiar del tresor i, com a polis hegemònica, obligà la resta de polis a pagar-li un tribut.

# data[].attributes.body
Filip II de Macedònia (382 – 336 aC) fou rei d'aquesta zona al nord de Grècia del 356 al 336 aC. La seva habilitat política i militar li permeté, en primer lloc, unificar tot el seu regne i crear un exèrcit i una economia forts. Aquestes qualitats, junt amb el seu amor per la cultura i les formes de pensament gregues, de les quals es considerava part, el portaren a desenvolupar una política d'unificació de les diferents ciutats estat gregues, en crisi i devastades per les lluites entre si. Fou assassinat quan, aconsellat pel filòsof Dies, planejava una expedició a l'Àsia Menor per recuperar les antigues colònies gregues d'aquella zona, llavors en mans dels perses.

# data[].attributes.body
Les guerres mèdiques són els dos conflictes bèl·lics en què es van enfrontar la major part de les ciutats gregues unides, liderades per Atenes, contra l'Imperi Aquemènida, conegut també com a Imperi Mèdic, a començaments del segle v aC.
Amb la fallida de la Revolta jònica (499 aC - 494 aC), Darios I el Gran frisava per subjugar els grecs i castigar-los per la seva participació en la revolta.

Darios va conèixer a través d'Hípies que els Alcmeònides, una poderosa família atenenca, estaven oposats a Milcíades el Jove i preparats per reinstaurar el poder a Hípies. També estaven disposats a sotmetre's a les demandes perses a canvi que se'ls perdonés llur participació en la Revolta Jònica. Darios desitjava aprofitar-se d'aquesta situació per prendre Atenes, la qual cosa aïllaria Esparta i li lliuraria la resta dels grecs. Per tal que els atenencs es revoltessin, calia fer dues coses; encoratjar la població perquè es revoltés, i que l'exèrcit atenenc deixés Atenes.

Es van originar a causa de l'expansió territorial persa, iniciada a mitjans del segle vi aC, que va sotmetre les polis gregues, les quals es van revoltar.

# data[].attributes.body
Fue una emperatriz bizantina y esposa de Justiniano I. Gozó de gran popularidad y poder. Es santa en la Iglesia ortodoxa, al igual que su marido, y siendo su onomástica el 14 de noviembre. Teodora fue la mujer más influyente y poderosa en la historia del Imperio bizantino. Algunas fuentes la mencionan como emperatriz reinante junto con Justiniano I, siendo corregente.