# data[].attributes.body
Prasidėjus pirmam karantinui ir pradėjus mokytis nuotoliniu būdu - iš pradžių buvo sunku, o dar kai visa tai įvyko dvyliktoje klasėje… manėme, jog neišlaikysime egzaminų. Tačiau po truputį įsivažiavus, supratome, jog nuotoliniai mokslai labai nesiskiria nuo įprastų, bet reikalauja žymiai didesnio įsitraukimo ir savarankiškumo. Mokantis per nuotolį buvo jaučiamas nuolatinis išsekimas, nugaros, akių skausmas, tačiau žmonės prie visko pripranta. Atėjus mokytis į kolegiją, apsidžiaugiau, nes daugumai kitų kursų buvo nuotolinių paskaitų, o mums ne. Patiko bendrauti su dėstytojais, jausti tiesioginį ryšį, mokantis daug reikėjo dirbti grupėmis, todėl stiprinome ryšį ir su bendrakursėm. Tačiau karantinas pasiekė mus ir čia. Kadangi prie to jau buvome pripratę, daugumai nebuvo sunku, tačiau visvien liūdino faktas, kad taip gražiai apipasakoti ,,gražiausi’’ studijų metai vyksta nuotoliniu būdu. Mano nuomone, mokslai nuotoliniu nėra blogai, nes ateitis siejasi su technologijom, todėl laviname savo įgūdžius, o ir darbas iš namų nėra taip blogai.

# data[].attributes.body
Nuotolinis mokymas mane išmokė geriau dirbti su microsoft word, microsoft powerpoint programomis ir ieškoti informacijos saugiose puslapiuose. Mokydamiesi nuotoliniu būdu yra svarbu išlaikyti dėstytojų ir grupės nariu konfidencialumą, neįrašinėti paskaitų, nefotografuoti. Mokytis nuotoliniu būdu man patinka, nes nereikia vykti į kolegiją ir taip sutaupoma daugiau laiko.

# data[].attributes.body
Pandemijos metu aš išmokau, kad nereikia skubėti visur, visus darbus atlikinėti paeiliui ir nesinervinti taip pat išlikti ramiam.

Dirbant nuotoliniu būdu reikia laikytis principo, kad ne visada viskas išeis tobulai gali sugesti kompiuteris arba atsitikti įvairių nelaimių, bet reikia išlikti visada ramiam.

# data[].attributes.body
Nuotolinio metu atsirado tiek pliusu, tiek minusu, pvz: galiu mokytis iš savo aplinkos, bet negaliu gyvai susitikti su grupiokais ir dėstytojais, negaliu gyvai ir nuoširdžiai su jais pabendrauti auditorijoje, tenka bendraut per zoom ar teams platformas, o tai ne tas pats kas gyvas bendravimas. Taip pat dingo motyvacija mokytis, nes nuo ryto iki vakaro tenka pastoviai sėdėti prie kompiuterio, tad dar ir prisideda akių lašai nuo išsausėjimo.

# data[].attributes.body
Studijos pasikeitė tuo, kad visas bendravimas vyksta nuotoliniu būdu, nereikia vykti į kolegiją. Man nuotoliniu dirbti yra patogiau, kadangi visą galiu atlikti neišėjus iš namų. Net susikaupti man yra lengviau prie ekrano, negu patalpose - gyvai. Žinoma, po kažkiek laiko susidaro rutina ir sedėjimas prie kompiuterio visą dieną gali varginti, tai svarbu nepamiršti ilsėtis ir rasti laiko sau. Keisti dienos rutiną, kad ji neatsibostų. Darbo vieta pasikeitė tuo, kad paskaitos vyksta mano kambaryje. Įpročiai pasikeitė tuo, kad kai reikėdavo eiti į kolegiją tekdavo keltis anksčiau, kad pasiruošti dienai. Paskaitoms vykstant nuotoliniu būdu galima atsikelti pusvalandžiui, arba netgi vėliau, jei nereikia ruoštis. Manau, kad nuotoliniu būdu vykstant studijoms galiu pasidaryti darbų žymiai daugiau, ir nesijaučiu labai išvarginta po dienos, nes nereikia niekur eiti.

# data[].attributes.body
Nuotolinis mokymas man nėra svetimas, juo pradėjau jau mokytis 12 - oje klasėje. Iš pradžių buvo labai sunku priprasti ir susikaupti, bet bėgant laikui tai tapo įprastu dalyku. Labiausiai gaila, kad gyvai pastudijuoti teko tik 2 mėnesius, nes pirmais studijų metais norėjosi pažinti kuo daugiau visko, suprasti koks yra tikras studentiškas gyvenimas. Bet iš kitos pusės žiūrint, nuotolinis mokymas nėra blogai, nes sutaupai daug laiko, galima labiau susikoncentruoti ir išmokti dirbti savarankiškai.

# data[].attributes.body
Prasidėjus studijoms turėjome galimybę lankyti paskaitas gyvai, kurios man asmeniškai labai patiko, tačiau po dviejų mėnesių viskas persikėlė į nuotolinį mokymąsi. Labai greitai pripratau prie nuotolinių studijų ir man jos patiko, buvo didesnis noras atlikinėti užduotis ir atsikelti galima 10 minučių likus iki paskaitos, bet kai prasidėjo antras semestras, dingo motyvacija mokytis, vis sunkiau yra atlikti darbus, trūksta realaus bendravimo. Stengiuosi pakeisti įpročius, pakeisti kambarį, atsikelti anksčiau, planuoti laiką, kol kas tai sekasi neblogai.

# data[].attributes.body
Nuotolinis mokymas. Vos jam prasidėjus labai apsidžiaugiau, todėl, kad mokantis nuotoliniu būdu galima sutaupyti daug laiko, nereikia vyktį į kolegiją. Man, mokantis nuotoliniu būdu labai svarbu turėti savo darbo vietą, kuri yra tvarkinga, paskaitų metu neužsiimti kitais darbais. Tačiau šiuo metu, nors ir laikausi šių taisyklių, labai pasiilgau mokymosi kontaktiniu būdu, bendravimo, esant paskaitose kontaktiniu būdu, man lengviau susikoncentruoti į tai ką mokausi.

# data[].attributes.body
Nuotolinis mokymas tapo dabar jau kasdienybė. Šiuo metu visos paskaitos yra perkeltos į nuotolinį mokymą, nėra jokio kontaktinio mokymo. Prasidėjus nuotoliniam mokymui pradžioje maniau, kad labai tai puiki išeitis, bet dabar tai jau atsibodo norisi bendravo su kitais kurso bendra moksliais. Taip pat trūksta ir motyvacijos mokytis ir susikaupti paskaitų metu. Kartais informacija yra lengviau pateikti bendraujant gyvai nei nuotoliniu būdu, nes matai kitų emocijas ir nusiteikimą.

Nuotolinio mokymosi metu mano įpročiai pasikeitė. Šio mokymo metu daugiau laiko praleidžiu prie kompiuterio, mažiau bendrauju su žmonėmis daugiau dėmesio skiriu mokslams.

# data[].attributes.body
Kai iš pradžių mokomės du mėnesius kontaktiniu būdu, buvo labai smagu. Tačiau, kai prasidėjo nuotolinis mokymas, atsirado daug problemų ir iššūkių. Teko daug sėdėti prie kompiuterio, paskaitų metų save stebėti, nes namuose daug pagundų. Be to, kartais trūksta praktinių užduočių. Bendras pandemijos vaizdas taip yra nelengvas, jog ne visada galima susitikti su draugais iš kito miesto.

# data[].attributes.body
Mano nuomone, nuotolinis mokymasis išties vargina. Asmeniškai aš užsiimu pašaline veikla studijų metu, tai pavalgau, tai kavos pasidarau, tai arbatos... tai pasitvarkau... Nuotolinis mokymasis neduoda naudos, nes vyksta nusirašinėjimai, tyčinis mikrofonų išjunginėjimas, kiti netgi sugeba pasisakyti, jog "oi, techniniai nesklandumai", galvoju, nė velnio! Esu žmogus, kuriam žūt būt reikia bendrauti, nesu nuobodus žmogus, todėl nemėgstu ir nuobodų, su kuriais net kalba nesiriša, studijos man nuotolinės yra tikrai apsukusios, tiesiog nekoncentruoju ir nevaldau savęs, savo dėmesio... sunku pastatyti save į vėžias.
Darbe mes dabar dirbame vėlgi kitaip, į salę priimame vienu metu tik 2 žmones, dažnai tenka išvaryti asmenis, kurie pažeidinėja tvarką ir nesugeba arba nenori perskaityti kas rašoma ant durų esančiame informaciniame lape, patys darbuotojai dūstame nuo kaukių, nes visur fritiūrinės, griliai, pašildytuvai(bulvyčių/mėsainių), darbo tempas, kartais net silpna darosi, o nesant klientams, laisvą minutę kaukių nedėvime, jos būna pasmakrėje. Pakito tai, jog neleidžiame valgyti vietoje, maistas TIK IŠSINEŠIMUI!

# data[].attributes.body
Nuotolinio metu atsirado tiek pliusų, tiek minusų, pvz: galiu mokytis iš savo aplinkos, bet negaliu gyvai susitikti su grupiokais ir dėstytojais, negaliu gyvai ir nuoširdžiai su jais pabendrauti auditorijoje, tenka bendraut per zoom ar teams platformas, o tai ne tas pats, kas gyvas bendravimas. Taip pat dingo motyvacija mokytis, nes nuo ryto iki vakaro tenka pastoviai sėdėti prie kompiuterio, tad dar ir prisideda akių lašai nuo išsausėjimo.

# data[].attributes.body
Nuotolinis mokymas

Pakankamai ilgą laiką mes visus darbus darome nuotoliniu būdu ir daugelis jau priprato tokiu būdu dirbti. Labai svarbu, dirbant ir besimokant nuotoliniu būdu sudaryti tam tikras darbo sąlygas. Dirbant namuose dažnai būna sunku susikaupti ir kaskart atsiranda kažkas, kas nukreipia mano dėmesį nuo darbų. pradžioj nebuvo labai sunku prisitaikyti prie tokių darbo sąlygų, bet laikui bėgant pradėjau pasiilgti to gyvo, kontaktinio bendravimo. anksčiau gyvenima judedavo savo ritmu ir dažnai būdavo taip, kad pritrūkdavo laiko saviems nuotykiams, o dabar to laiko pilna, tačiau nuotykiai yra ganėtinai apriboti. Dėl karantino labai nukentėjo mano miego režimas, tomis dienomis kai nėra paskaitų aš nemiegu iki kokių 4-5 ryto, o atsikeliu popiet.

# data[].attributes.body
Nuotolinės studijos.
Sužinojusi apie tai, kad paskaitos vyks nuotoliniu būdu iš pradžių apsidžiaugiau, nes maniau, kad taip pavyks sutaupyti nemažai laiko. Nuotoliniam mokymuisi įsibėgėjus paaiškėjo, kad nėra taip lengva didžiąją dienos dalį praleisti prie kompiuterio ekrano, motyvacija mokytis stipriai nukentėjo, nėra galimybės gyvai bendrauti su bendrakursiais bei dėstytojais. Mano nuomone viskas būtų paprasčiau, jeigu būtų galimybė paskaitas lankyti kontaktiniu būdu.

# data[].attributes.body
Mokymasis nuotoliniu būdu turi savo pliusų bei minusų. Dalyvavimas paskaitose, nuotoliniuose susirinkimuose, kuomet nereikia palikti savo namų patogumų, pradžioje atrodė iš ties patraukliai. Laiko atžvilgiu, nuotolinės studijos taip pat pasirodė kaip puiki mintis, tačiau toks ilgas laikotarpis, praleistas bendraujant tik per ekraną, atsiliepia ir psichologiškai, ir fiziškai. Dauguma patvirtintų, jog jaučiamės atsiriboję, atitolę nuo realybės, esančios už ekrano ribų... Ištisas laiko leidimas prie monitorių vargina protą bei akis. Ankščiau jungdavomės prie interneto atitrūkti nuo realybės, o dabar skubame į lauką, atsijungę nuo interneto, nes tai tapo mūsų nauja realybė.

# data[].attributes.body
Nuotolinis mokslas manęs vis dar nesužavėjo. Žinoma galima atrasti ne vieną pliusą tokiame mokymosi pobūdyje, tačiau gyvas kontaktas su dėstytojais ir grupės kolegomis - vertybė.
Mokantis namuose kyla pagundų nuveikti kažką pašalinio paskaitų metu, erzina namuose esančių kitų žmonių keliamas triukšmas, kuris deja neišvengiamas. Susikurti patogią, ramią darbo vietą namuose man atrodo sudėtinga, todėl kontaktinės paskaitos su gyvu bendravimu ir pritaikitomis erdvėmis mokytis yra laukiamiausias dalykas per pastaruosius metus.

# data[].attributes.body
Nuotolinės studijos man nesukelia labai daug džiaugsmo. Man, asmeniškai, labai trūksta ir norisi kontakto tiek su dėstytojais, tiek su kursiokais. Mokytis nuotoliniu būdu yra sudėtinga, kartais prarandi motyvaciją visiems darbams, pavargsti kiekvieną dieną sėdėti prie kompiuterio ekrano po kelias valandas, jautiesi pavargus su skaudančia nugara. Po tiek laiko, praleisto sėdint namuose prie kompiuterio, labai pasiilgsti žmonių, kontakto su jais. Liūdna pagalvojus, kad stojau mokytis, kad viską galėčiau išmokti gyvai, pažinti naujus žmones, dėstytojus, bet viskas tiesiog išslydo iš rankų dėl šios pandemijos.

# data[].attributes.body
Man labai patogu mokytis nuotoliniu būdu, nes esu dirbanti. Kadangi, man sudėtinga gyvai dalyvauti paskaitose, man toks mokymosi būdas kol kas tinka. Bet, manau kiekvienas iš mūsų laukiame, kada karantinas baigsis ir galėsime susitikti. 😌

# data[].attributes.body
Nepatinka nuotolinis mokymasis, pasiilgau gyvų paskaitų. Akys pervargę nuo nuolatinio žiūrėjimo į ekraną. Matau, kad dėstytojai deda dideles pastangas, kad studijų kokybė nenukentėtų, tačiau turiu pripažinti, kad informaciją įsisavindavau kur kas geriau, kai paskaitos dar vyko kontaktiniu būdu.

# data[].attributes.body
Man nuotolinis mokymasis prasidėjo dar 12-oje klasėje, tad dabar vykstančios nuotolinės studijos ne taip labai ir skiriasi nuo mokyklos. Ankščiau visi sakydavo, kad pirmieji studijų metai bus geriausi metai mano gyvenime. Bet ar tikrai? Galiu drąsiai sakyti, kad tikrai taip nėra. Mano studijos - lietuvių gestų kalbos vertimas, ir kadangi didžiąją laiko dalį reikia bendrauti gestais, nuotolinės "online" paskaitos tikrai nėra geriausias variantas mokytis, mat iškyla įvairiausių problemų: staiga tavo WI-FI atsisako su tavimi bendradarbiauti, tavo kamerą sugadino katinas ar dar kas nors... Reikia įdėti labai daug darbo ir turėti motyvacijos mokytis savarankiškai, o kai visą laiką sėdi namuose - tai tikrai nėra labai lengva. Aišku, labai smagu, kad mūsų studijų programa laikėsi kontaktiniu (ar mišriuoju) būdu tiek, kiek įmanoma, už tai galėtume dėkoti administracijai. Visgi, turėjome progą susipažinti su kursiokais artimiau nei kiti. Kalbant apie kontaktinės paskaitas, jos buvo informatyvesnės ir mes jų metu išmokome žymiai daugiau. Bet jei reiktų įžiūrėti šioje situacijoje pliusų, tai mano nuomone pliusai būtų tokie: šiltas, naminis mamos darytas maistas, šiek tiek ilgesnės miego valandos (neskaitant to, kad miegoti nueini paryčiais) irrrr... vis tiek viską ištveri, nes tave palaiko labai puikūs kursiokai, kurie suteikia tau motyvacijos, visada padeda bei išklauso. <3

# data[].attributes.body
Nuotolinis mokslas, ypač, manau, gestų kalbos studentam, yra pavojingas. Taip, iš dalies, saugu likti namuose ir mokytis, tačiau gestų kalbai reikalingas gyvas bendravimas, nes, na, juk negirdi nieko kai bendrauji! Visi tylus ir garsiai šneka rankomis!
Kas baisiausio nutiko, tai motyvacijos praradimas. Tikrai atrodo, jog nuotoliu nieko neišmoksi, būsi paskutinis, ir atrodo, kad esi vienas. Tačiau mano dėstytojas, Tomas Ivanauskas, nepasiduoda iki šiol. Kai vis dėl to ateini į paskaitą, pabandęs atlikti jo paskirtas užduotis, jis nepaliks tavęs vieno ir išaiškins viską, kad tikrai pasijaustum, jog tavo darbai nenuėjo veltui.
Vienintelis geras patarimas motyvacijos atgavimui yra nepasiduoti. Mano atveju, visa mano grupė padeda, paremia ir supranta vienas kita. Ir dėstytojas - mūsų grupės dalis. Geriausia yra pasitikėti vienas kitu, nes tokiu būdu, galima tobulėti pasitikėjimu kitais ir savimi.

# data[].attributes.body
Pažvelgus į esamą situaciją iš laiko perspektyvos - niekas nepasikeitė. Mokslai, darbai ,,verda", atostogų nėra, tačiau galiu susitaupyti pinigų ateities svajonėms. Patariu visiems įžvelgti ir teigiamų dalykų kiekvieno asmeninėje situacijoje. Kalbant apie pokyčius, iš tikrųjų jie nėra žymūs. Mano darbas vyksta nenutrūkstamai su pakoreguotomis darbo valandomis (dėl saugumo pailgintos pamainos), į mokslus taip pat galima spėti nuotoliniu būdu ir nieko tokio, jei esi pavargęs, prastai jautiesi / atrodai. Didžiausias minusas yra mažai ir vienintelei gestų kalbos studentų grupelei, kadangi reikalingas gyvas susitikimas vienam ,,auksiniui" dalykui - gestams.

# data[].attributes.body
Man, gyvenančiai už Vilniaus, nuotolinės studijos turi ir savų pliusų ir minusų. Nereikia taip anksti keltis, tam kad važiuoti netrumpą kelią iki kolegijos ir atgal. Taip pat turint sveikatos problemų vis tiek galima saugiai dalyvauti kai kuriose paskaitose,. Tačiau motyvacija labai stipriai yra sumažėjusi, nes nėra gyvo bendravimo su dėstytojais, nuo ko mokslai kažkiek nukenčia. Taip pat svarus minusas yra toks, kad pastebėjau, jog labai pavargsta akys, jos genda. Visos dienos, kuomet yra paskaitos, leidžiamos prie kompiuterio ekrano. Tad pasvėrus pliusus ir minusus - aš už gyvą mokymąsi!

# data[].attributes.body
Sveiki visi, šiuo metu gyvename karantino išbandymų metu. Vieniems sudėtinga studijuoti nuotoliniu būdu, kitiems dirbantiesiems studentams išryškėja galimybė studijoms derinti su darbais.
Nenusiminkime, viskas bus gerai.

# data[].attributes.body
Manau, kad nuotolinis mokymasis turi ir pliusų, ir minusų. Visų pirma, dvyliktą klasę baigėme nuotoliniu būdu, buvo daug streso ir įtampos, o kaip gi vyks egzaminai? Teko prisitaikyti prie esamos situacijos. Laiko prasme, nereikėjo niekur eiti, regis, buvo sudėtinga, tačiau laikas susitaupydavo, jį galėjome skirti kitiems savo pomėgiams. Tačiau vėliau ėmiau suprasti, kaip vis tik trūksta gyvo kontakto ir žmonių, to tikrojo bendravimo. Įstojus į kolegiją, paskaitos prasidėjo gyvai, todėl labai džiaugiausi jomis, nuostabiais dėstytojais ir kursiokais, bet deja, vėl teko sugrįžti į ankstesnę situaciją ir tęsti studijas nuotoliniu būdu. Iš esmės, jos nelabai skiriasi nuo buvusios situacijos mokykloje karantino laikotarpiu. Mokantis namuose, įžvelgiu ir teigiamų dalykų: galima skirti daugiau laiko šeimai, artimiesiems, tačiau bet kokiu atveju mokantis gestų kalbą, kuri yra tokia nuostabi ir vizualinė kyla nemažai sunkumų ir iššūkių. Todėl pastaruoju metu, viskas ko trokštu ir noriu yra paprastas susitikimas ir gyvas pokalbis su kursiokais ir dėstytojais, kurių be galo pasiilgau!

# data[].attributes.body
Kadangi aš neseniai prisijungiau prie grupės ir pradėjau mokytis nuotoliniu būdu, daug patirties tame neturiu. Tačiau galiu pasakyti, kad labai keista pereiti prie nuotolinio mokymo, kai viskas ką prisimeni yra gyvos paskaitos. Tokių paskaitų pasiilgau labai labai.
Bet kai karantinas prasidėjo, buvau Olandijoje, ir džiaugiuosi, kad bent tuo metu, ribojimai nebuvo tokie griežti, dar galima buvo judėti laisvai tarp šalių, ar kaip dabar Lietuvoje, nebuvo draudžiamas judėjimas tarp savivaldybių. Būtent to mane ir išmokė šis karantinas. Vertinti laiką praleistą su draugais ir šeima, branginti laisvę keliauti kur tik širdis geidžia, ir kvėpuoti laisvai, be kaukių kurios po kiek laiko pradeda dusinti. Pasiilgau laisvės žmonėms rodyti savo šypseną einant Laisvės alėja, nes gyvenimas yra gražus, o oras geras!
Tačiau šią patirtį vis tiek branginu, kad ir kokia sunki ji bebūtų. Kadanors išsikapstysim ;)

# data[].attributes.body
Nuotolinis mokymasis kolegijoje nebuvo man neįprastas, nes neilgą laiką mokėmės tokiu būdu mokykloje. Nuotolinis mokymasis man patinka, nes nereikia važinėti į kolegiją iš kito miesto. Nuotolinio mokymosi metu išmokau tinkamai išnaudoti laiką pagal darbo prioritetus, daryti pratimus kūnui ir akims po ilgo mokymosi prie kompiuterio. Mokydamasi nuotoliniu būdu supratau, kad svarbiausia yra išmokti atsilaiduoti ir tinkamai skirstyti laiką.

# data[].attributes.body
Pandemijos sąlygom išmokome viską daryti iš namų, mokytis,dirbti tai mums buvo nauja, bet ir tuo pačiu paprastino gyvenimą. Nuotolinis mokymas taip pat atnešė ir problemų, daugiau laiko pradėjome leisti prie kompiuterio, sunku susikoncentruoti. Šiais laikais žmonės ir taip per daug leidžia laiko internete, o pandemijos metu visa veikla, darbai tapo nuotolinių būdų ir dėl to žmonės dar daugiau pradėjo leisti laiką internete. Sunku namu aplinkoje suprasti užduotis, kurias galima atlikti praktiškai. Mūsų visų gyvenimas pasikeitė, mažiau bendraujam gyvai ir to labai to trūksta.

# data[].attributes.body
Pandemijai užklupus teko susitaikyti su daugybe naujų dalykų, kaip ir darbu nuotoliniu būdu. Pirmieji metai ne tik studijų, bet ir technologijų išbandymo paskaitoms vesti, užmegzti ryšį, kas tikrai sukėlė šiek tiek diskomforto ir privertė mažinti lūkesčius, nes per trukdžius daug sunkiau įsisavinti naują informaciją. Aišku, šis laikotarpis mus privertė ir susivienyti ir prisitaikyti. Iš dalies, mokytis nuotoliniu paprasčiau, nes sutaupo laiko, bet ir norėtųsi daugiau to kontakto, kad viskas būtų kaip buvę, anksčiau nevertinau taip laisvės, kaip dabar.