# data[].attributes.headline
er læren om lægemidlernes effekt og hvordan de virker på og i organismen.

# data[].attributes.subject
er læren om lægemidlernes effekt og hvordan de virker på og i organismen.

# data[].attributes.body
- Lægemidler er MOLEKYLER som giver effekt ved at påvirke et MODTAGERMOLEKYLE.
- Modtagermolekylet er i de fleste tilfælde et MAKROMOLEKYLE, som oftest er et PROTEIN.
- Effekt af et lægemiddel kan beskrives at se på:

organismen som en enhed

hvilket organ i organismen, lægemidlet virker i

hvilke celler i organet, som påvirkes

hvilke molekyler i cellen, som påvirkes

- Et lægemiddel kan give både ønsket og uønsket effekt.
- Lægemidler kan forstærke effekt af hinanden ved at give:

additiv effekt: ved kombination af 2 eller flere lægemidler kan TOTALEFFEKTEN (TE) øges. TE= summen af effekten af de enkelte stoffer

potenserende effekt: når TE er større end summen af de enkelte lægemidler.

# data[].attributes.headline
er læren om lægemidlernes bevægelse eller skæbne i organismen

# data[].attributes.subject
er læren om lægemidlernes bevægelse eller skæbne i organismen

# data[].attributes.body
Ved at forstå hvad der påvirker absorption, fordeling og elimination af de tilførte stoffer, må man kende blodcirkulation.

Leveren: fra bughuleorganerne samles blodet i vena porta (portåre: blodet fra tarmen til leveren). Fra vene porta filtreres blodet igennem leveren. Da leveren har stor evne til at fjerne lægemidler fra blodet, kan lægemidler altså fjernes ved den første passage af leveren. Dette betegnes som FIRST-PASS METABOLISME

Absorption: optagelse af lægemidlet, og er i høj grade afhængig af, hvilken lægemiddelform og administrationsvej der vælges

Distribution: fordeling af lægemidlet i blodbanen til andet væv i kroppen sker hovedsagligt i kapillærnettet.

Elimination: Lægemidler er kropsfremmede stoffer (xenobiotika) og vil blive fjernet eller elimineret efter indgift. Vandopløselige stoffer kan udskilles direkte gennem nyrerne. Fedtopløselige stoffer omdannes, metaboliseres (hovedsageligt i leveren) for at blive vandopløselige. Enkelte lægemidler fjernes via galde og afføring, med svedsekretion og i udåndingsluft. Leveren og nyrerne er uden sammenligning de vigtigste organer til elimination.

Halveringstid for et lægemiddel: den tid det tager fra koncentrationen af et lægemiddel er reduceret fra en bestemt værdi i blod til halvdelen af denne værdi

# data[].attributes.body
er betegnelsen på tilførselsveje som gør, at lægemidlerne kommer til tarmen før de absorberes i blodet.

Peroral administration: dette er den almindeligste administrationsmåde. Lægemidlet sluges, passerer mavesækken og absorberes ikke før det er i tolvfingertarmen. På deres første passage gennem leveren efter absorptionen fra tarmen vil nogle lægemidler (vandopløselige) ikke påvirkes, mens andre (fedtopløselige) fjernes helt eller delvist. Lægemidler som fjernes effektivt fra blodet på deres første passage, må doseres højere, når de gives enteralt end når de gives parentalt.

Rektal administration: lægemidlet placeres i endetarmen. Ca. 50% af blodet fra dette område passerer udenom leveren, derfor undgår lægemidler som administreres på den måde i høj grade first-pass metabolisme, og at blive påvirket af det sure miljø i mavesækken og af enzymer i tyndtarmen. Rektal administration er nyttig, når et lægemiddel giver kvalme eller patienten kaster op.

# data[].attributes.body
Parenteral administration: benyttes til lægemidler med en dårlig absorption fra tarmen, lægemidler som er ustabile i mave-tarmmiljøet, når man vil undgå first-pass effekt i leveren, eller når man ønsker en hurtig effekt. Patienter som ikke kan benytte peroral administration, er også afhængige af denne administrationsform, hvis lægemidlet ikke tilføres enteralt i sonde.

Ved intravenøs (i.v): lægemidlet indgives direkte i en vene. Det giver umiddelbar og fuldstændig absorption. Da koncentrationen af lægemiddel i blodet øges hastigt ved denne administrationsform, må man være varsom med hvor hurtigt lægemidlet indgives

Ved intramuskulær (i.m): lægemidlet indgives direkte i en muskel. Muskulatur har god blodgennemstrømning

Ved subkutan (s.c): lægemidlet indgives under huden, oftest i fedtvæv. Subcutant væv har ringere blodgennemstrømning end muskulatur.

Ved i.m og s.c bliver lægemidlet liggende som et depot og afgives gradvist til blodet. Absorptionshastigheden afhænger af, hvor god blodforsyningen er i området hvor medicinen deponeres, og af hvilke hjælpestoffer der er tilsat lægemidlet. Ved at anvende forskellige hjælpestoffer kan man f.eks. fremstille insulin med kort, middel eller lang virkningsvarighed. Selve insulinet er det samme, men absorptionshastigheden ændres. I nogle situationer er det ønskeligt med lange tidsintervaller mellem hver gang, man giver et lægemiddel, f.eks hos psykiatriske patienter, der sløser med at tage lægemidler. Der er derfor udviklet depotpræparater til antipsykotika som kan gives i.m og virke i op til 30 dage

Ved sublingual: lægemidlet placeres under tungen. Dette gør, at det kan opløses og diffundere direkte over i kapillærnettet i mundhulen, før det går videre til det systemiske kredsløb uden at passere leveren. Lægemidlet vil dermed ikke udsættes for omdannelse og inaktivering under første passage. Det er almindeligt med sublingual administration af lægemidler som i høj grad inaktiveres ved første passage i leveren. F.eks. Nitroglycerin gives ofte på denne måde.

Ved transdermal: lægemidlet applikeres på huden

Ved Inhalation: benyttes, når man ønsker en lokal effekt i lungerne. Sådanne lægemidler skal let kunne forstøves i opløsning eller pulverform.

# data[].attributes.body
Suge- og tyggetabletter

Tabletter

Enterotabletter: først at opløses, når de har passeret mavesækken og er nået til tyndtarmen. Enterotabletter skal ikke tygges eller knuses, fordi dette vil ødelægge en syreresistent film udenpå lægemidlet, en film der forhindrer tabletten i at opløse i mavesækken.

Brusetabletter: beregnet på at opløses i vand

Kapsler: består af flydende lægemiddel eller lægemiddel i pulverform, omsluttet af en gelatinekapsel. De kan fremstilles således, at de opløses i mavesækken eller i tarmen. Kapselen kan være perforeret med mange små huller, sådan at indholdet diffunderer langsomt ud og giver en jævn adsorption. Kapsler skal sluges helt.

Retardformer: lægemidler som er beregnet på at give en forsinket og jævn absorption sådan at man kan undgå hyppige doseringer.

Pulver: er faste stoffer i findelt form.

Granulater: er præparater, som består af korn på 1 - 2 millimeter i diameter. Et granulat opløses normalt i vand

Miksturer: er lægemidler i flydende form beregnet på peroral administration

Suppositorier: er stikpiller beregnet på brug i endetarmen

Klysma: er flydende former beregnet på brug i endetarmen

# data[].attributes.body
Injektioner: er flydende opløsninger beregnet til indgift

- interdermalt: lige under hudoverfladen
- subkutant: under huden
- intramuskulært: i muskulaturen
- intravenøst: i en vene
- intraarterielt: i en arterie
- intraartikulært: i et led
- intrathekalt: i centralnervesystemets cerebrospinalvæske
- intrakardialt: i hjertet

Resoribletter: er en fælles betegnelse for alle tabletter som skal placeres under tungen eller tygges for at absorberes fra slimhinden i mundhulen.

Salve, creme

Medicinsk plaster

Guttae: dråber

Liniment: er flydende præparater til brug på hud og hår

Suspensioner: er opslemning af fast stof i en væske.

Aerosoler: benyttes ved inhalation. Det er små partikler som følger luftstrømmen og deponeres i luftvejene. Normalt ønsker man en lokal effekt ved brug af aerosoler. Lægemidler mod astma gives ofte i aerosolform.

# data[].attributes.headline
Mål 4: Eleven kan anvende beregninger af medicin for at fremme patientsikkerheden og forebygge fejl ved medicinhåndtering.

# data[].attributes.subject
Mål 4: Eleven kan anvende beregninger af medicin for at fremme patientsikkerheden og forebygge fejl ved medicinhåndtering.

# data[].attributes.body
Link'et