# data[].attributes.headline
Фільм оснований на р

# data[].attributes.body
Фільм оснований на реальних подіях, розповідає про людину, що втратила зір в молодому віці та як в складних умовах і з обмеженими функціональними можливостями при високій мотивації слідувати своїй меті.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Настя Вовченко

# data[].attributes.attachment_link.title
Не смотря ни на что, суперский фильм)

# data[].attributes.body
https://jurliga.ligazakon.net/ua/news/198973_nabrali-chinnost-onovlen-umovi-distantsynogo-navchannya-u-shkolakh

# data[].attributes.headline
Важливо звернути ува

# data[].attributes.body
Важливо звернути увагу

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
В дошкільному віці (зазвичай в 5-6 років) у дітей відбувається "напівзростовий стрибок у зрості", який полягає у суттєвому подовженні рук і ніг.

Для того, щоб дізнатися пройшов цей скачок зросту чи ні, потрібно попросити дитину доторкнутися правою рукою до лівого вуха, провівши руку над головою. Дитина 4-5 років не може цього зробити - руки ще занадто короткі.

Результат Філіппінського тесту достатньо точно характеризує біологічний вік дитини. Він відображає ступінь розвитку скелету, рівень дозрівання нервової системи, здатність головного мозку сприймати і переробляти інформацію. Загалом таким способом перевіряється ступінь морфофункціональної зрілості організму. В першу чергу це пов'язано з рівнем дозрівання нервової системи і здатністю головного мозку сприймати і переробляти інформацію. Недарма Філіппінський тест нерідко розглядають як один з головних критеріїв "шкільної зрілості".

Фізіологами встановлено, що, якщо дитина починає відвідувати школу до того, як у неї відбувся напівзростовий стрибок, це різко негативно позначається на її здоров'ї, в першу чергу - психічному, і вкрай рідко приносить успіх у навчанні.

Паспортний вік, в якому проходить цей напівзростовий стрибок, може істотно варіюватися. У деяких дітей він завершений вже до 5 років, в інших - тільки після 7 років. Ясно, що в такому віці різниця в два роки - це дуже багато.

Напівзростовий стрибок - один з важливих критичних періодів у житті дитини, відповідно до ходу якого якісно змінюються багато функцій організму. В той самий час фізіологічні наслідки такого стрибка дуже прості: організм дитини стає надійнішим в біологічному сенсі, а тому - працездатнішим.

З точки зору фізіології про працездатність взагалі можна говорити тільки після завершення напівзростового стрибка. До цього істинної працездатності (ні розумової, ні фізичної) у дитини ще немає. Адже основою працездатності є така організація нервових, енергетичних та інших процесів, яка здатна забезпечити роботу в "стійкому режимі". Ні про який стійкий режим до напівзростового стрибка говорити не доводиться - клітини дитячого організму до 6 років просто не годяться для цього.

Зате після того, як напівзростовий стрибок завершений, у дитини з'являються реальні функціональні можливості до посидючої, досить тривалої роботи в рівному темпі (зрозуміло, ще невеликі - вони будуть швидко, але нерівномірно збільшуватися відповідно до міри дорослішання, але вже закладена основа).
ТУТКА

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
новости украины

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
новости киева

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
мировые новости

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Андрій Кущенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Готовність до школи. Філіппінський тест

# data[].attributes.attachment_link.description
В дошкільному віці (зазвичай в 5-6 років) у дітей відбувається "напівзростовий стрибок у зрості", який полягає у суттєвому подовженні рук і ніг. Для того, щоб дізнатися пройшов цей скачок зросту чи ні, потрібно попросити дитину доторкнутися правою рукою до лівого вуха, провівши руку над головою.

# data[].attributes.headline
Про важливе!

# data[].attributes.body
Про важливе!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Published on

1. 1. Психологічні аспектиПсихологічні аспекти готовності дитини доготовності дитини до школишколи

2. 2. Чинники готовності до навчання в школі Фізіологічна готовність Мотиваційна готовністьСоціальна готовністьЕмоційно-вольова готовністьПізнавальна готовність

3. 3. Фізіологічна готовність означає достатній рівень дозрівання організму дитини стан її здоров'я. Зрозуміло, що здорові діти краще пристосовуються до змін пов'язаних з навчанням.

4. 4. Пізнавальна готовність пов'язана із відповідним рівнем розвитку пізнавальної сфери дитини, тобто тих процесів завдяки яким дитина пізнає навколишній світ; мислення, увага, пам'ять, сприймання, увага.

5. 5. Емоційно-вольова готовність до навчання. Ця складова включає достатній розвиток волі,послаблення імпульсивних реакцій, вміння керувати своїми емоціями (наприклад, слухати не перебиваючи). Емоційно-вольова готовність вважається сформованою якщо дитина вміє створити мету, докласти зусиль для реалізації мети, долати перешкоди, виконувати не цікаву, але корисну роботу.

6. 6. Соціальна готовність вона містить у собі сформованість у дитині якостей завдяки яким вона може спілкуватися з іншими дітьми, вчителями. Це і є бажання спілкуватися і вміння встановлювати взаємовідносини з однолітками і дорослими; уміння поступатися, підкорятися інтересам дитячої групи, класу. Повага до бажань інших людей. Великий вплив має і взаємовідносини у сім'ї, адже якщо дома є неповага, сварки, то дитина вважаючи цю поведінку нормальною почне вести себе так у школі.

7. 7. Мотиваційна готовність сформована, якщо удитини є бажання ходити до школи, є прагнення здобувати знання, дізнаватись нове, цікаве,виконувати нову соціальну роль - роль школяра. І тут багато що залежить від Вас, шановні батьки. Не залякуйте малюка школою, фразами подібними до такої: "Ось підеш у школу - там тобі покажуть!". Налаштовуйте малюка на школу позитивно: "У школі буде цікаво, радісно, ти дізнаєшся багато нового і корисного".

8. 8. -Розширюйте коло знайомств своєї дитини, частіше запрошуйте до себе друзів, беріть малюка в гості до знайомих людям. - Не варто постійно турбуватися за дитину, прагнути повністю оберігати його від усіляких небезпек - Не намагайтеся попередити будь-які труднощі, самим зробити все за дитину, дайте йому певну міру свободи і відкритих дій. - Створюйте ситуації, в яких дитині довелося б вступати в контакт з іншими дітьми. -Підвищуйте у дитини впевненість у собі, у своїх силах. Пограйте з ним в гру "Закінчи пропозицію": Я хочу ... , Я вмію ... , Я зможу ... - Можна зробити з дитиною спільний малюнок "Як ми боремося з труднощами" (буде чудово, якщо в цьому буде брати участь ще одна дитина) -Поважайте маленьку особистість! -Дотримуйтесь стратегії позитивного оцінювання дитини! - Прагніть самі стати для дитини прикладом вміння ефективно спілкуватися.

9. 9. 1. Глибоке дихання 2. Фізичні навантаження 3. Домашній затишок, спілкування з четвероногим другом. 4. Живопис 5. Художнє слово 6. Театр 7. Позитивні емоції 8. Музика 9. Спілкування з природою 10. Гра

10. 10. Дошкільник вчиться у грі, де активно і рівноправно беруть участь батьки; навчання потребує систематичності : кожен день по 10-15 хвилин дадуть більший результат, чим година-дві у вихідні дні; необхідно ураховувати принцип "від простого до складного", тобто неможна навчити дитину всьому, що ви знаєте і вмієте, кожен новий елемент додається постійно, коли попередні знання та уміння вже засвоєні. при невдачах дитини схвалюйте її дії словами: "Якщо б ти зробив так ( показ, пояснення), то було б ще краще; намагайтесь не створити у дитини уявлення, що ігри та заняття з нею є смислом вашого життя, тому грайте з малюком у любих побутових ситуаціях і тільки у гарному настрою. Пам'ятайте, що кризи - це тимчасові явища, вони проходять, їх потрібно пережити, як будь- які інші дитячі хвороби. Знайте, що причина гострого протікання кризи - невідповідність батьківського ставлення і вимог бажанням, і можливостей дитини, тому необхідно подумати про те, чи всі заборони обґрунтовані, і чи не можна дати дитині більше свободи і самостійності. Постарайтеся, змінити, своє ставлення до дитини, він вже не маленький, уважно поставтеся до його думок та суджень, постарайтеся його зрозуміти. Тон наказу та утвердження у цьому віці малоефективний, намагайтеся не змушувати, а переконувати, розмірковувати і аналізувати разом з дитиною можливі наслідки його дій. Якщо ваші стосунки з дитиною набули характеру безперервної війни і нескінченних скандалів, вам потрібно на якийсь час відпочити один від одного: відправте його до родичів на декілька днів, а до його повернення прийміть тверде рішення не кричати і не виходити з себе будь-що то не стало. Як можна більше оптимізму і гумору в спілкуванні з дітьми, це завжди допомагає!

11. 11. Позитивна оцінка дитини як особистості, демонстрація доброзичливого до нього відношення ("Я знаю, ти дуже старався", "Ти розумний хлопчик" і т.д.). Вказівки на помилки, допущені при виконанні завдання, або порушення норм поведінки ("Але сьогодні зайчик у тебе не вийшов", "Але зараз ти вчинив неправильно, ти штовхнув Машу"). Аналіз причин допущених помилок і поганого поводження ("Поглянь на цей малюнок, у зайчика головка менше, ніж тулуб, а в тебе вийшло навпаки", "Тобі здалося, що Маша штовхнула тебе спеціально, але вона це зробила не навмисне"). Обговорення разом з дитиною способів виправлення помилок і допустимих в даній ситуації форм поведінки. Вираз впевненості в тому, що у нього все обов'язково вийде ("Зайчик вийде красивим"; "Він не буде більше штовхати дівчаток").

12. 12. Всі без винятку батьки хочуть бачити свою дитину щасливою, веселою, яка вільно спілкується з оточуючими людьми. Щоб зрозуміти цей світ і втриматися в ньому, дитині потрібно вміти налагоджувати контакти з іншими людьми, що живуть поруч. Здатність спілкуватися (комунікативні здібності) - це дар або те, чому можна навчитися? Психологи визначають цю здатність як індивідуально- психологічні особливості особистості. Здатність до спілкування включає в себе три "Я": - "Я хочу" - бажання вступати в контакт; - "Я вмію" - вміння організувати спілкування; - "Я знаю" - знання норм і правил, яким необхідно слідувати при спілкуванні з оточуючими.

13. 13. Рекомендовані тести для перевірки готовності дитини до школи Тест "Тривожність" Р.Темл, М.Доркі, В.Амен; Методика визначення навчальної мотивації (М.Гінзбург); Методика "Малюнок сім'ї"; Методика "Малюнок дерева"; Л. Ясюкова "Готовність дитини до шкільного навчання".

14. 14. 8. Інтуїтивний візуальний аналіз-синтез

15. 15. Груша Огірок Буряк Помідора Персики Морква Яблуко Яблуко Цибуля

# data[].attributes.attachment_link.title
психологічна готовність дитини до школи

# data[].attributes.attachment_link.description
Published on 1. Психологічні аспектиПсихологічні аспекти готовності дитини доготовності дитини до школишколи 2. Чинники готовності до навчання в школі Фізіологічна готовність Мотиваційна готовністьСоціальна готовністьЕмоційно-вольова готовністьПізнавальна готовність 3. Фізіологічна готовність означає достатній рівень дозрівання організму дитини стан її здоров'я. Зрозуміло, що здорові діти краще пристосовуються до змін пов'язаних з навчанням. 4.

# data[].attributes.headline
Рекомендації батькам

# data[].attributes.body
Рекомендації батькам

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1. Частіше розмовляйте у присутності дитини про школу, шкільне життя. Спрямовуйте дитину на серйозне ставлення до навчання.

2. Не приховуйте труднощів, які чекають малюка у школі, але формуйте у нього впевненість у їх подоланні.

3. Частіше звертайте увагу дитини на її зовнішній вигляд, хороші вчинки школярів.
4. Навчіть сина чи дочку найпростіших навичок самообслуговування (вмиватися, чистити зуби, одягатися, доглядати одяг, акуратно їсти).

5. Привчіть дитину лягати спати та вставати у певний час (лягати спати не пізніше дев'ятій годині вечора, вставати о сьомій годині ранку).

6. Заохочуйте малюка до малювання кольоровими олівцями, письма ручкою (написання паличок, кружечків, квадратиків).

7. прищеплюйте дитині дбайливе ставлення до книжок, олівців, зошитів, фломастерів. Навчіть їх правильно гортати сторінки.

8. Не стримуйте інтерес до навчання, заохочуйте малюка до набуття знань, обміну враженнями від почутого, побаченого.

9. У будь - якій конфліктній ситуації не принижуйте гідності дитини, прагніть заохотити її до самовдосконалення.

10. Завжди прагніть підтримувати вихователя, вчителя, не критикуйте його в присутності дитини.

КОНСУЛЬТАЦІЯ ДЛЯ БАТЬКІВ

ПО ПІДГОТОВЦІ РУКИ ДИТИНИ ДО ПИСЬМА

З чого починати? Звісно з навчання письма - важливий крок у розвитку дитини. Його не можна розглядати ізольовано , а лише у взаємозв'язку з розвитком усного мовлення. І це невипадково, адже письмо , як і слухання й говоріння, є одним із видів мовленнєвої діяльності. Процес письма постійно супроводжується усним мовленням, оскільки дитина диктує собі те, що має записати. Якщо дошкільник має певні вади у вимові окремих звуків, це в майбутньому може негативно позначитися на письмі - спричинятиме помилки та пропуск і заміну літер. Тому розвиток усного мовлення є одним із пріоритетних напрямків підготовки руки дитини до письма.

Дослідження науковців свідчать про те, що рівень розвитку мовлення дітей залежить від ступеня сформованості дрібної моторики пальців рук. Недарма народна педагогіка впродовж багатьох століть зберігає значну кількість фольклорних творів, використання яких супроводжується активними рухами: "Сорока-ворона", "Пальчику,пальчику", "Горошок, бобошок" тощо.

Рухи пальців і кисті руки розвиваються в дитини поступово протягом усього дошкільного життя. Однак, на момент вступу дитини до школи не завершується процес закостеніння пальців кисті руки. Цим пояснюється невпевненість у рухах, дрижання пальців під час проведення прямих ліній, написання овалів та напівовалів, швидка втомлюваність. Труднощі, з якими стискається дитина під час письма, викликають у неї негативне ставлення до цієї діяльності. Тому дитина, яка робить лише перші кроки в набутті графічної навички письма, потребує постійної допомоги дорослого, адже саме він має перетворити складну для дитини діяльність на цікаву гру. Із чого тренування, з розминки, зі своєрідної зарядки для пальчиків. Ось наші рекомендації.

" БУДУ ВПРАВНИМ МУЗИКАНТОМ "- імітація гри на різних музичних інструментах (піаніно, скрипка, гітара, балалайка, бубон, флейта, сопілка, баян).

" ПАЛЬЧИКИ КРОКУЮТЬ " - імітація рухів для вимірювання довжини стола.

" УПІЙМАЮ - НЕ ВПУЩУ " - захопити і утримувати пальчиками будь-який предмет, іграшку.

" ПІДЙОМНИЙ КРАН " - перенести будь-який предмет кінчиками пальців з одного місця на інший.

" НАНИЖУ НАМИСТЕЧКО " - нанизати на ниточку намистинки.

" УМІЛІ РУЧКИ " - імітація рухів , які виконуються під час певної роботи ( як бабуся ліпить вареники, як дідусь пиляє дрова, як мама пришиває ґудзик, як тата керує машиною).

" ПАЛЬЧИКИ ТАНЦЮЮТЬ " - імітація пальчиками танцювальних рухів на столі.

Під час проведення тренувальних вправ слід пам'ятати, що вправляння стає цікавішим і ефективнішим, якщо набуває творчого характеру. Додавши трішки фантазії, руки дитини можна легко перетворити на казкових персонажів ( лисичку, зайчика, вовка), на різноманітні предмети (будиночок, стіл, човник ). Якщо ще й вивчити вірш і розіграти його за допомогою рук, то вже ніхто не згадає, що пальчикова гімнастика - це необхідна підготовча вправа для письма, оскільки дії з руками стають самостійними і мотивованими, підтримуються внутрішнім інтересом дитини до участі у своєрідній пальчиковій драматизації.

Після гімнастики слід виконати основні вправи - вправи з письма. Варто пам'ятати , що їх тривалість не повинна перевищувати 5 хвилин. Завдання батьків чи педагога під час організації та проведення їх полягає в пошуку додаткових стимулів, які б викликали в дітей інтерес і бажання виконувати непрості завдання. Таким стимулом , безперечно, можуть стати художні твори. Використання дитячої літератури в процесі підготовки до письма є необхідним засобом навчання, оскільки в школі під час виконання письмових вправ від дітей вимагається вміння уважно слухати, запам'ятовувати і відтворювати на папері сприйняту інформацію. Ось чому й підготовчі вправи з письма для дітей дошкільного віку повинні мати комплексний характер для розвитку всіх необхідних навичок.

Консультація для батьків: "Психологічна готовність

дитини до навчання у школі"

"Роки чудес" - так називають дослідники перші п'ять років життя дитини. Закладені в цей час емоційне ставлення до життя, до людей, наявність або відсутність стимулів до інтелектуального розвитку визначають подальшу поведінку та спосіб мислення людини.

Готовність дитини до школизалежить передусім від батьків. Якщо дитина відвідує дитячий садок, то це залежить від вихователів, адже підготовка дитини до школи передбачена програмою дитячого садка. Але ці програми не повністю враховують психологічні аспекти проблеми. Отже, перед психологамистоїть завдання розробки критеріїв і показників саме психологічної готовності дітей до навчання.

Особливої уваги потребують так звані "домашні діти", які не відвідували дитячий садок. Вони, як правило, менш комунікабельні, важче встановлюють контакти з учителем та однолітками, не дуже комфортно почуваються в колективі, бояться залишатись у школі без батьків.

Часто батьки, а іноді й учителі, вважають основними показниками готовності до школи ознайомлення дитини з літерами, вміння читати, рахувати, знання віршів та пісень. Однак дослідження показують, що це мало впливає на успішність навчання. Відсутність цих умінь не потребує спеціальної індивідуальної роботи з дитиною, оскільки їх формування передбачається програмою та методикою навчання.

Психологічна готовність до школи - це такий рівень психічного розвитку дитини, який створює умови для успішного опанування навчальної діяльності. Компоненти психологічної готовності:

- мотиваційний;

- інтелектуальний;

- особистісний.

Мотиваційний компонент відображає бажання чи небажання дитини навчатися. Він дуже важливий, бо від нього залежить входження дитини в нову для неї діяльність, яка відрізняється від ігрової своєю обов'язковістю, розумовим напруженням, необхідністю подолання труднощів тощо. Розрізняють внутрішні, або пізнавальні, мотиви учіння, що характеризуються потребою в інтелектуальній активності, пізнавальним інтересом; і зовнішні, або соціальні, що виявляються в бажанні займатися суспільно значущою діяльністю, у ставленні до вчителя як до представника суспільства, авторитет якого є бездоганним. Внутрішні та зовнішні мотиви учіння складають внутрішню позицію школяра, яка є одним з основних показників психологічної готовності до навчання.

Про наявність внутрішньої позиції учня можна говорити, якщо дитина:

1) Ставиться до вступу до школи та до перебування в ній позитивно, навіть в умовах необов'язкового відвідування школи прагне занять специфічно шкільного змісту;

2) Виявляє особливий інтерес до нового, власне шкільного змісту занять, віддає перевагу урокам грамоти та лічби, а не заняттям дошкільного типу (малювання, співи, фізкультура тощо), має належне уявлення про підготовку до школи;

3) Відмовляється від характерної для дошкільного дитинства організації діяльності та поведінки (віддає перевагу колективним класним заняттям, а не індивідуальному навчанню вдома; позитивно ставиться до загальноприйнятих норм поведінки (дисципліни);

4) Віддає перевагу традиційному для навчальних закладів способу виявлення рівня її досягнень (оцінка) перед іншими видами заохочення, характерними для безпосередньо-особистісних відносин (солодощі, подарунки);

5) Визнає авторитет учителя.

При вивченні мотиваційної готовності до навчання необхідно насамперед діагностувати внутрішні мотиви (наприклад, шляхом бесіди). Педагогічна робота в перші тижні навчання дітей у школі має бути спрямована на формування внутрішніх мотивів навчання.

Інтелектуальний компонент готовності дитини до школи передбачає:

1) Обізнаність, яка характеризується обсягом знань про навколишній світ: живу й неживу природу, деякі соціальні явища тощо;

2) Рівень розвитку пізнавальної сфери, що визначається диференційованістю (перцептивною зрілістю), довільною концентрацією уваги, аналітичним мисленням (здатністю розуміти суттєві ознаки і зв'язки між явищами), раціональним підходом до дійсності (відносним послабленням значення уяви), логічним запам'ятовуванням.

Проводячи корекційну роботу з інтелектуально непідготовленими дітьми, необхідно використати ігри, які розширюють світогляд дитини, тренують увагу, пам'ять, фонематичний слух, моторику та логічні ігри. Вольовий компонент виявляється в умінні керувати своєю поведінкою, у певному рівні розвитку довільності пізнавальних процесів. Навчання в школі потребує довільного сприймання, тобто вміння не тільки слухати, а й чути вчителя, товаришів, довільного запам'ятовування й відтворення, вміння довільно виконувати дії, робити не тільки те, що цікаво, а й те, що потрібно, доводити розпочату справу до кінця.

Емоційний компонент готовності виявляється в тому, що дитина іде до школи із задоволенням, радістю, довірою. Ці переживання роблять її відкритою для контактів з учителем, новими товаришами, підтримують впевненість у собі, прагнення знайти своє місце серед однолітків. Важливим моментом емоційної готовності є переживання, пов'язані з самою навчальною діяльністю та її першими результатами.

У проведенні психокорекційної роботи необхідно вчити дитину формувати мету, засоби її досягнення, бачити кінцевий результат своїх дій, вчинків, брати на себе відповідальність. Можна використовувати також комплекс занять із психогімнастики.

Особистісний компонент готовності передбачає кілька показників:

Самооцінка дитини шестирічного віку. До початку навчання в школі у дитини має бути сформована адекватна самооцінка. Самооцінка визначає характер ставлення до різних видів діяльності, впливає на взаємини однолітками, вчителем, стимулює або затримує просування школяра в навчальній діяльності.

Наприкінці дошкільного віку дитина прагне узгодженості свого ставлення і оцінки оточення з оцінками і ставленням дорослого. Цією особливістю шестирічки треба вміло користуватись дорослим у формуванні самооцінки дитини. Адже самооцінка значною мірою визначає рівень активності особистості. Діти з високою самооцінкою почуваються в класі більш упевнено, сміливо, активно виявляють свої інтереси, ставлять перед собою вишу мету, ніж ті, хто за рівних умов занижує самооцінку.

Рівень домагань. На підставі самооцінки складається і рівень домагань, який, на погляд дитини, їй під силу. Популярність дитини у групі, її загальна самооцінка залежить насамперед від успіху, який вона намагається здобути в сумісній дитячій діяльності. Таким чином, якщо забезпечити успіх діяльності малоактивним шестирічкам, які не користуються значною популярністю серед дітей, то це може привести до зміни їхньої позиції і стати ефективним засобом нормалізації відносин з однолітками, підвищити самооцінку дітей, їхню впевненість у собі.

- Сформованість у дитини ставлення до вчителя як до дорослого, який володіє особливими соціальними функціями;

- Розвиток необхідних форм спілкування з однолітками (уміння встановлювати рівноправні стосунки тощо).

Навички спілкування дитини з дорослим дуже важливі, але цього недостатньо для формування комунікабельності. Вони повинні доповнюватись розвитком уміння спілкуватись, взаємодіяти з ровесниками.

Cпілкування з однолітками сприяє успішній адаптації в дитячому колективі, допомагає налагоджувати стосунки, зважаючи на думку оточення, без прагнення зайняти кращі ролі з використанням залякування, погроз, конфліктів Сформованість уявлень дитини щодо певної статі і володіння відповідними формами поведінки.

Отже, готовність дитини до школи, її майбутній успіх тісно пов'язані з тим, як вона ставиться до школи, наскільки контактує з однолітками і дорослими, як поводиться в конфліктних ситуаціях.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
департамент освіти

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
департамент освіти і науки

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
загальна середня освіта

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
дошкільна освіта

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
професійна освіта

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
післядипломна освіта

# data[].attributes.attachment_link.title
Підготовка дитини до школи (рекомендації для батьків)

# data[].attributes.attachment_link.description
2. Не приховуйте труднощів, які чекають малюка у школі, але формуйте у нього впевненість у їх подоланні. 3. Частіше звертайте увагу дитини на її зовнішній вигляд, хороші вчинки школярів. 4. Навчіть сина чи дочку найпростіших навичок самообслуговування (вмиватися, чистити зуби, одягатися, доглядати одяг, акуратно їсти). 5.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Розвиваючі завдання для дітей

Розвиваючі завдання для дітей допомагають розвитку образного мислення та дрібної моторики, сприйняття кольору, орієнтування в просторі.

Розвиваючі завдання для дошкільнят можна придбати в книжковому магазині, а можна скачати онлайн безкоштовно на сайті childdevelop.

Щоб організувати домашню студію розвитку Вашої дитини, досить роздрукувати файли, підготувати канцелярське приладдя, виділити трохи вільного часу.

Вибір розвиваючих завдань для дітей

Вибираючи розвиваючі завдання для дітей 3 років, найкраще орієнтуватися на інтереси майбутнього розумника, рівень його посидючості, концентрації, активності. Не варто примушувати малюка до роботи над завданнями, важливо, щоб він сам виявляв інтерес та ініціативу. У перший раз не варто навантажувати великою кількістю завдань, важливіше прищепити йому інтерес до занять в ігровій формі. Розвиваючі завдання для малюків повинні бути барвистими, веселими, захоплюючими.

Дітям більш старшого віку можна вибрати складні і об'ємні заняття, використовувати в одному уроці завдання на розвиток дрібної моторики, уяви і логічного мислення.

Існують розвиваючі завдання для дітей (3, 4, 5, 6, 7, 8 років) таких типів:

математичні, вивчення основ усного та письмового рахунку;

вивчення поняття час, пір року, днів тижня;

знайомство з алфавітом;

логічні ланцюжки;

знайомство зі світом рослин і тварин;

закріплення матеріалу, вивченого в школі, тощо.

Розвиваючі завдання для першокласників допоможуть адаптуватися до школи

Адаптація до школи або дитячого садка - складне завдання для дитини та її батьків. Для зниження стресу у малюка можна користуватися ігровим методом. Ігри в уроки математики, читання або природознавства налаштують на навчальний процес. Для створення більш природної атмосфери можна запросити друзів непосиди приєднатися до ігрових уроків. Надалі розвиваючі завдання для дітей навіть можуть стати основою невеликого домашнього бізнесу з організації клубу дитячих ігрових занять. Можна залучати до процесу навчання старших дітей у ролі вчителя, це зміцнить зв'язок між братами і сестрами і дозволить старшим проявляти лідерські якості, підвищить рівень відповідальності. Оригінальний підхід до навчання, ігрова форма і гарний настрій учня і його мами неодмінно матимуть добрі результати в підготовці до школи і створять міцну базу для успішного навчання.

Усі завдання можна роздрукувати

Завдання для дитини на папері завжди більш комплексне і допомагає дитині розвивати відразу декілька важливих навичок, тому друкувати завдання для дітей дуже важливо. Всі завдання розміщені в даному розділі можна скачати і роздрукувати на чорно-білому або кольоровому принтері.

Завдання для дітей різного віку:

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
роздрукувати

# data[].attributes.attachment_link.title
Розвиваючі завдання для дітей різного віку - Розвиток дитини

# data[].attributes.attachment_link.description
Завантажити та роздрукувати якісні розвиваючі практичні завдання для дошкільників та школярів. Скачати безкоштовно завдання для дітей.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Як мотивувати дитину до навчання під час карантину? Рекомендації, що стануть у пригоді

Перебуваючи вдома на карантині, діти сприймають його як канікули. Це сприяє розслабленню і бажанню розважатися, та аж ніяк не вчитися. Проте, навіть за таких умов навчання, необхідно продовжувати, щоб потім не виникло суттєвих труднощів у "наздоганянні" навчального матеріалу.

Як же мотивувати дитину до навчання під час карантину? Ось низка рекомендацій, які можуть стати вам у пригоді.

1. Стимулюйте дитину до навчання, керуючись її мотивами навчальної діяльності.

Мотив - це внутрішня спонука до активності, покликана задовiльнити певну потребу. Існують різні мотиви навчальної діяльності. Вчені (Л.І. Божович, М.І. Алексєєва) виділяють такі:

Найкращим мотивом навчальної діяльності є пізнавальний, при якому дитина навчається тому, що їй цікаво пізнавати дійсність і отримувати задоволення від своїх інтелектуальних зусиль. Таких дітей не потрібно стимулювати до навчання, для них воно Э природнім, як невід'ємна і приємна частина їхнього життя. Такi люди охоче займаються самоосвітою, як під час навчання, так і впродовж усього життя. Та, на жаль, пізнавальний мотив навчання зустрічається нечасто.

За утилітарного мотиву дитина навчається тому, що розраховує отримати від цього певну вигоду. Якщо це стосується вашої дитини, ви можете стимулювати її до навчання під час карантину, надаючи їй натомість певні блага, які мають для неї важливе значення, які задовiльняють її потреби. А потреби, як і мотиви, теж бувають різні. Уважні батьки знають усі потреби, які мають їхні діти.

Якщо ви з цим ще не розібралися, то саме час. Випишіть усі потреби, які на даний час має ваша дитина. Їх потрібно виписати, а не просто обдумати, для того, щоб згадати та взяти до уваги їх усі, а також краще усвідомити. Адже саме на них ви й будете робити акцент, стимулюючи свою дитину до навчання, як під час карантину, так і в подальшому. Зверніть увагу, що мова йде не про базові людські потреби: в їжі, відпочинку тощо. Говориться про потреби, зав'язані на інтересі: перегляд мультфільмів або фільмів, відеоігри, нові іграшки чи модний одяг, похід або поїздка в цікаве для дитини місце тощо.

Це може бути якийсь один цінний для дитини подарунок, наприклад, нова іграшка. Або ж можна розробити цілу систему заохочень. Наприклад: почитав параграф - отримав перегляд мультфільма; виконав вправу - можеш пограти у відеогру. Та пам'ятайте: Білл Гейтс, Стів Джобс, а також інші керівники технологічних компаній суттєво обмежували доступ своїх дітей до комп'ютерів без навчальної потреби. Тож за комп'ютером (а під цим словом ми маємо на увазі усі ґаджети) дитині не слід проводити більше 10-20 хв. за один раз залежно від віку.

Соціальний мотив навчання відображається у почутті обов'язку дитини чи в переконанні, що так добре, як вона, це завдання не виконає ніхто. Якщо ваша дитина має цей мотив, можна піти на хитрість, попросивши пояснити вам її навчальний матеріал, у якому ви не розбираєтесь. Та перед цим дитині самій потрібно буде його вивчити.

Такі діти особливо чутливі до похвали. Тож хваліть дитину за кожне виконане завдання і за відповідальність, із якою вона навчається навіть під час карантину. Зауважуйте також, що вчителі сподiваються, що вона буде сумлінно виконувати завдання.

Професійний мотив навчання, яким можуть керуватися учні переважно старших класів, а також студенти, полягає у тому, що людина навчається задля свого успішного професійного майбутнього, адже здобуті знання планує використовувати в професійній діяльності.

Тож для дітей, які мають цей мотив навчання, підійдуть заохочувальні фрази типу: "Незважаючи на карантин, ти маєш продовжувати заняття, щоб стати хорошим професіоналом", "Сідай за навчання, адже тобі потрібно добре здати ЗНО, щоб піти навчатися далі туди, куди ти хочеш" і т. ін.

Деякі діти навчаються через страх покарання за неуспішність. Це найгірший із мотивів, адже вiн Э гарним підґрунтям для розвитку страху перед новими починаннями та ризикованими кроками в дорослому житті, які могли б привести до успіху.

Як відмічають американські психологи Д. Мак-Клелланд і Д. Аткінсон, якщо людина орієнтована на успіх, вона не відчуває суттєвого страху перед невдачею, а якщо на уникнення невдачі, то буде сумніватися, коливатися при прийнятті рішення. Тому краще замінити цей мотив хоча б на утилітарний.

Продовжуючи приклад із ґаджетами, можна замiнити слова: "Якщо ти не прочитаєш оповідання, то не будеш грати в комп'ютерну гру" на такі: "Якщо ти прочитаєш оповідання, то зможеш пограти в комп'ютерну гру". Саме таким простим перефразуванням мотив страху зміниться на мотив вигоди.

Ознакою мотиву престижу в навчанні є те, що дитина, гарно навчаючись, намагається завдяки цьому посісти певне місце в класі та школі загалом, отримати авторитет в очах учнів і вчителів.

Якщо ви впізнаєте в цьому свою дитину, тодi під час карантину стимулюйте її до навчання, періодично повторюючи фрази на кшталт: "Ось закінчиться карантин і тоді подивишся, хто у вас у класі найкраще читає", "Усі так не хочуть навчатися під час карантину, а ти прийдеш до школи з найкращими знаннями" тощо.

2. Стимулюйте дитину до навчання, показуючи власний приклад.

Наразі на карантині знаходяться не лише діти, але й батьки. Всім відома фраза "Діти нас не чують. Діти нас дивляться". Тож точно так само, як ваша дитина має продовжувати навчання під час карантину, ви маєте продовжувати свою роботу за тим же графіком і розпорядком.

Якщо батьки замість того, щоб активно працювати, знаходячись на карантині, будуть лежати на дивані й дивитися телевізор, просиджувати в ґаджетах, теревенити по телефону, те саме захочуть робити й діти. Й це буде справедливо!

Якщо ви хочете, щоб ваша дитина продовжувала навчання під час карантину, а не била байдики, продовжуйте вдома свою професійну роботу. З ранку й до вечора в домі має бути створена атмосфера активної діяльності (професійної і навчальної).

3. Продовжуючи попередню рекомендацію, варто створити розпорядок дня на час карантину. Дорослі та діти мають прокидатися у звичний "докарантинний" час, робити зарядку, снідати та приступати до виконання своїх навчальних і професійних обов'язків, інтенсивність яких зменшується з наближенням вечора, та лягати спати також у звичний час.

Навчання під час карантину має відбуватися у вранішні години, коли організм дитини найбільш підготовлений до інтелектуальної роботи.

Як показує практика, найбільшу проблему під час карантинного навчання складає читання. Якщо завдання із математики або мови дитина може виконати відносно швидко, то читання великих обсягів матеріалу викликає у дитини протест, як внутрішній, так і зовнішній. Задля вирішення цієї проблеми на допомогу знову поспішає особистий приклад. Сучасні діти не читають тому, що сучасні батьки не читають.

Якщо в домі немає книг, якщо дитина ніколи не бачила своїх батьків із книжкою в руках, як їй зрозуміти, для чого потрібно читати? Ви можете взяти якусь книгу, пов'язану з вашою професійною діяльністю, сісти поруч із дитиною і читати. Або ж читати її книгу разом із нею.

Можна попросити дитину почитати в слух, обговорюючи, аналізуючи прочитане. Це сприяє не тільки карантинному навчанню, але й емоційному зближенню, якого, на превеликий жаль, так часто не вистачає дітям і батькам.

4. Станьте вчителем. Ця рекомендація підійде в тому випадку, якщо на карантині ви не займаєтеся професійною діяльністю (ви не маєте роботи чи ваша професія того не потребує). Втільте в собі образ вчителя, перетворивши навчання на цікаве дійство.

Скажімо, ви можете розробити для дитини наочний матеріал: знайдіть і роздрукуйте зображення історичних персонажів, біографію яких дитина має вивчити під час карантину, підберіть документальні чи художні відео про життя цих людей, про історичні події, в яких вони фігурували, та перегляньте все це разом із дитиною. Якщо дитина має вивчити вірш, зробіть це разом із нею (можна на швидкість). Коли вам дозволяють знання, уміння, навички, продемонструйте дитині, як діє закон фізики, який вона в даний час вивчає.

Можливо, в вас відкриється несподіваний талант до вчителювання або ви усвідомите, як багато робить вчитель задля розвитку наших дітей.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як мотивувати дитину до навчання під час карантину

# data[].attributes.attachment_link.description
Як мотивувати дитину до навчання під час карантину? Рекомендації, що стануть у пригоді Перебуваючи вдома на карантині, діти сприймають його як канікули. Це сприяє розслабленню і бажанню розважатися, та аж ніяк не вчитися. Проте, навіть за таких умов навчання, необхідно продовжувати, щоб потім не виникло суттєвих труднощів у "наздоганянні" навчального матеріалу.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Булінг - це цькування дітей однолітками в дитячих колективах. Це агресивна і свідома поведінка однієї дитини стосовно іншої. Від випадкової бійки булінг відрізняється систематичністю й регулярністю. Булінг серед дітей: його ознаки та види

Жертвами булінгу найчастіше стають діти, які чимось вирізняються серед інших. Загалом, жертви - це діти, які не можуть опиратися та протистояти агресії.
Прийнято вважати, що булерами (тими, хто цькує) стають діти з неблагополучних родин. Це не так. Булерами стають представники заможних та інтелігентних родин, дітям вистачає уваги й любові дорослих. Іноді батьки для них не авторитет. Тому, через цькування, залякування самостверджуються за рахунок інших. Дівчата, які цькують, зазвичай мають соціальний авторитет серед подруг. Хлопці - переконані у власній силі, усі питання вирішують кулаками і залякуванням.
Якщо дитину цькують або ображають у школі, то роблять це часто перед іншими учнями. Жертви мовчать, бо бояться, соромляться. Глядачами стають діти, які бояться опинитися на місці жертви чи не хочуть зіпсувати стосунки з булером. Свідки не реагують, але перебувають під враженнями від побаченого. Вони відчувають страх, перебуваючи в школі, відчувають себе безпорадними.
Розрізняють фізичний, психологічний, економічний і сексуальний булінг. Перший проявляється у вигляді ударів, побиття, щипання. Психологічний - найпоширеніший. Діти насміхаються над жертвою, вигадують образливі клички, поширюють різні чутки, іноді перестають спілкуватися з нею. Економічний булінг - коли в дитини крадуть гроші, ґаджети чи речі. Сексуальне насильство проявляється, коли дитину використовують задля задоволення сексуальних потреб.
Булінг впливає на психіку всіх учасників. Він може стати першим кроком до соціальної ізоляції. У жертв виникає занижена самооцінка, замкнутість, небажання спілкуватися з іншими, з'являються різні фобії. Можлива поява депресії та суїцидальні нахили. Серед жертв булінгу високий відсоток самогубств. У шкільних "агресорів" булінг у дорослому віці може викликати почуття провини. Серед булерів чимало тих, хто пов'язує своє життя із криміналом. Насильницькі й авторитарні методи поведінки стають нормою. Булер проявляє це у ставленні до дітей, дружини. Звідси з'являється так зване домашнє насильство.

# data[].attributes.attachment_link.title
Булінг серед дітей: його ознаки та види - 12 Лютого 2019 - Методичний кабінет відділу освіти Бориспільської РДА

# data[].attributes.attachment_link.description
Булінг - це цькування дітей однолітками в дитячих колективах. Це агресивна і свідома поведінка однієї дитини стосовно іншої. Від випадкової бійки булінг відрізняється систематичністю й регулярністю.Булінг серед дітей: його ознаки та види Жертвами булінгу найчастіше стають діти, які чимось вирізняються серед інших. Загалом, жертви - це діти, які не можуть опиратися та протистояти агресії.

# data[].attributes.headline
ЗАРЕЄСТРУВАТИСЯ на курс

# data[].attributes.subject
ЗАРЕЄСТРУВАТИСЯ на курс

# data[].attributes.attachment_link.title
Протидія та попередження булінгу (цькуванню) в закладах освіти

# data[].attributes.attachment_link.description
Мета курсу – навчити освітян розпізнавати ситуації булінгу (цькування) та вчасно і правильно реагувати на його прояви в освітньому середовищі.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Володимир Короп

# data[].attributes.attachment_link.title
Без маски (булінг)

# data[].attributes.attachment_link.title
Булінг очима дітей

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Джерело: CNN
Автор перекладу: Артем Яремчук

Кібербулінг - явище, що сильно непокоїть майже половину батьків дітей від 5 до 15 років. Останнім часом суттєво зросла тривога й з приводу того, як діти використовують соцмережі та як це впливає на їхнє психічне здоров'я. Тож в усьому світі уряди активізували увагу до цього питання, - ідеться у статті CNN про психічне здоров'я дітей та соцмережі.

"Компанії - власники соцмереж мають докладати набагато більше зусиль, щоб запобігти поширенню шкідливих матеріалів серед найвразливіших користувачів", - зазначив речник британського Міністерства з питань інформатизації, культури, медіа та спорту.

Згідно з дослідженням британського медіа-регулятора Ofcom від 29 січня, 11% дітей віком від 12 до 15 років повідомили, що стикалися з булінгом у соцмережах. Дослідження показало також, що третина дітей того ж віку натрапляли в мережі на "аморальний чи непристойний контент".

Міністр освіти Деміан Гайндс зазначив, що проект буде одним з найбільших такого роду у світі.
Уроки саморефлексії включатимуть:

дихальні вправи,

вправи із саморефлексії,

техніки розслаблення,

заняття з експертами з психічного здоров'я.

"Суспільство в цілому стало як ніколи відкритим до обговорення питань психічного здоров'я. Але сучасний світ приніс для дітей нові виклики й ускладнив багато вже наявних проблем, - прокоментував Гайндс. - Ці пілотні проекти є ключем до покращення розуміння того, як практична проста порада може допомогти молоді впоратися з покладеним на неї тиском".

Дослідження планують завершити у 2021 році.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як інтернет і соцмережі тиснуть на дитячу психіку - журнал | "Освіторія"

# data[].attributes.attachment_link.description
Кібербулінг - явище, що сильно непокоїть майже половину батьків дітей від 5 до 15 років. Останнім часом суттєво зросла тривога й з приводу того, як діти використовують соцмережі та як це впливає на їхнє психічне здоров'я. Тож в усьому світі уряди активізували увагу до цього питання, - ідеться у статті CNN про психічне здоров'я дітей та соцмережі.

# data[].attributes.headline
Експрес-тест

# data[].attributes.subject
Експрес-тест

# data[].attributes.headline
Визначаємо тип сприй

# data[].attributes.body
Визначаємо тип сприйняття у дітей

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Всі ми різні, всі ми по-різному сприймаємо інформацію. При виборі школи за кордоном цьому фактору варто приділяти особливу увагу. Тому зарубіжні викладачі вже давно взяли на озброєння поняття "стиль навчання". Що це таке? Давайте розбиратися.

Стиль навчання - це специфічний метод подачі інформації, найбільш адаптований під конкретну людину. Звичайно, способів класифікації стилів існує досить багато, але найпоширеніша з них - це система ВАК. Згідно їй, аудиторія ділиться на 3 групи: візуальна, аудіальна і кінестетична.

Представники цієї групи найкраще сприймають інформацію, що подається у вигляді картинок, графіків або діаграм. Щоб зрозуміти, що їм потрібно побачити. Згадуючи щось, представники групи малюють в голові зображення. У них завжди багато зошитів, вкладишів і листочків, на яких записані якісь важливі нюанси, причому не в розкид, а чітко і систематизовано. Структурування та належне оформлення інформації - найкращі інструменти візуалів. А ще вони неймовірні естети. Тому таким дітям потрібно підбирати школи, що володіють хорошим мультимедійним обладнанням і великою кількістю матеріалів.

Тут інформація сприймається на слух, її необхідно промовляти. Такі діти завжди вчать або читають вголос, а слова "про себе" звучать для них як вирок. Вони обожнюють аудіопідручники, адже так обробити весь масив інформації набагато простіше. Пісеньки типу "Head, shoulder, knees and toes" - чудовий спосіб вивчити матеріал.

Для того щоб зрозуміти суть питання, цим дітям потрібно помацати, доторкнутися, покрутити в руках. Скільки б викладач не описував, наприклад, яблуко, не показував картинки, все марно. А ось якщо фрукт виявиться у дитини в руці, всі "пазли" в його пам'яті моментально зійдуться і подальше впізнання предмета і його характеристик буде безпомилковим. Досвідчені вчителі завжди намагаються забезпечити тактильний контакт з такими студентами (як похвали погладити його по голові і т. п.)

Деякі вчені виділяють ще й четверту групу - дигітальну.

Це люди-логіки, які інтегрують у собі ознаки всіх попередніх груп і сприймають світ за принципом так/ні, біле/чорне. Навіть гуманітарні предмети для цих дітей краще пояснювати за допомогою цифр, знаків, причинно-наслідкових зв'язків. Поки такий учень не зрозуміє суть того чи іншого правила, ніякі картинки або пояснення йому не допоможуть.

Як же визначити, до якого типу відноситься Ваша дитина (важливий параметр при підборі школи за кордоном або канікулярної програми)? На просторах інтернету можна знайти безліч різних тестів, ми ж пропонуємо Вам пройти наступний (написано за матеріалами сайту Renewal Technologies Inc) (вибирайте тільки 1 варіант).
1. Що в першу чергу доставляє Вам задоволення, коли Ви відпочиваєте на пляжі?
A __ Відчуття теплого піску, почуття прохолоди від води.

B __ Звук приливу і відливу, курликання птахів.

C __ Те, що Ви можете просто полежати і розслабитися.

D __ Пейзаж, яскраве сонце і блакитна вода.
2. Що допомагає Вам розслабитися, коли завдань занадто багато?
А __ Красиві картинки.

B __ Улюблена пісня.

C __ Можливість виговоритися.

D __ Тиша, в якій Ви можете спокійно все "переварити".
3. Коли Вам дають завдання зробити якусь саморобку, то Ви в першу чергу:
A __ Уявляєте саморобку.

B __ Відчуваєте її в руках.

C __ Опрацьовуєте систему дій.

D __ Налаштовуєтеся на роботу, занурюючись в тишу.
4. Мені легше зосередитися на презентації, якщо:
А __ Я відчуваю контакт з доповідачем, а в руках є роздаткові матеріали.

B __ В презентації багато відео і картинок.

C __ Презентація побудована логічно, інформація подана у вигляді фактів і цифр.

D __ Ведучий говорить чітко, розмірено, виділяючи важливу інформацію за допомогою інтонації.
5. Якби Ви купували машину, то на що звернули б увагу в першу чергу?
A __ На ціну, основні характеристики.

B __ Наскільки Вам комфортні сидіння, зручно тримати кермо.

C __ Колір, стиль, зовнішня статусність.

D __ Якість роботи стереосистеми.
6. Ви підкреслюєте основну думку:
А __ Тоном голосу.

B __ Підбором слів.

C __ Мімікою і жестами.

D __ Дотиками.
7. Коли Ви гніваєтесь, то:
A __ Речі починають звучати інакше.

B __ Речі починають відчувати себе по-іншому.

C __ Речі починають виглядати по-іншому.

D __ Речі взагалі стають малозначущими.
8. Що може переконати Вас під час суперечки?
A __ Логічні доводи опонента.

B __ Голос опонента.

C __ Енергійність і експресія опонента.

D __ Міміка і жести опонента.
9. Завдання зроблено добре, якщо Ви:
А __ Усвідомлюєте, що зробили щось важливе.

B __ Наочно бачите результат.

C __ Чуєте похвалу від оточуючих.

D __ Відчуваєте задоволення.
10. Ваша сильна сторона - це здатність:
A __ Бачити повну картинку того, що відбувається.

B __ Швидко сприймати нові факти.

C __ Чути, якщо людина щось недоговорює.

D __ Тонко відчувати людей.
11. Вам подобається:
A __ Слухати пісні.

B __ Вирішувати кросворди.

C __ Торкатися речей в магазинах.

D __ Розглядати картинки в улюблених журналах.
12. Свою згоду Ви швидше за все виразіть такою фразою:
A __ Мені це здається правильним.

B __ Виглядає цілком логічно.

C __ Звучить вірно.

D __ Це має сенс.

# data[].attributes.attachment_link.title
Визначаємо тип сприйняття інформації дитиною | Агентство "Аспект" у м. Києві

# data[].attributes.attachment_link.description
Всі ми різні, всі ми по-різному сприймаємо інформацію. При виборі школи за кордоном цьому фактору варто приділяти особливу увагу. Тому зарубіжні викладачі вже давно взяли на озброєння поняття "стиль навчання". Що це таке? Давайте розбиратися. Стиль навчання - це специфічний метод подачі інформації, найбільш адаптований під конкретну людину.

# data[].attributes.attachment_link.title
ПРОМОВІДЕО | ОСВІТНІЙ ПРОЄКТ ДІМ (НЕ)БЕЗПЕКИ

# data[].attributes.attachment_link.title
Домашнє насильство: факти та цифри  | Освітній проект ДІМ (НЕ)БЕЗПЕКИ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Это к добру не приведёт.

Многие люди недооценивают силу слов, а ведь одной неосторожной фразой можно изменить всю жизнь человека. Особенно это касается детей, которые всё впитывают в себя, как губка.
Вот 12 фраз, которые не стоит говорить своим детям:
Специалисты подтверждают, что грубое отношение в детстве пагубно сказывается на физическом и эмоциональном состоянии будущего взрослого человека.

1. "Я всё расскажу отцу".

Что слышит ребёнок: "Мы с папой заодно, и если я на тебя обиделась, то и он тоже".

Последствия: Малыш думает, что если папа безоговорочно поддерживает маму, а его версию произошедшего никто и слушать не хочет, значит, они оба настроены против него. Так зарождаются чувства одиночества и недоверия.

Совет: Если вам важно донести информацию до папы, поинтересуйтесь, готов ли ребёнок сам ему все рассказать. Научите малыша признавать свои ошибки и делать это искренне.

2. "Твоего ничего нет, это мы всё купили".

Что слышит ребёнок: "Даже твой любимый медвежонок не принадлежит тебе, и в любой момент мы можем всё забрать".

Последствия: Любимые вещи становятся главным предметом шантажа, и именно после таких фраз дети начинают понимать, что материальное в этом мире важнее всего остального.

Совет: Самый важный момент в воспитании - показать малышу, что его любят и никто не будет манипулировать его чувствами с помощью самого дорогого, что у него есть, даже если это просто игрушка.

3. "Ты меня в могилу сведёшь".

Что слышит ребёнок: "Если с родителями случится что-то плохое, то в этом будешь виноват ты".

Последствия: Некоторые родители убеждены, что ребёнок должен быть благодарен им за подаренную ему жизнь, поэтому любое возражение рассматривается как личное оскорбление. Таким образом постепенно взращивается чувство неполноценности.

Совет: Забудьте про фразы "Ты сводишь меня с ума", "Из-за тебя у меня болит голова", "Ты нас с отцом в могилу сведёшь" и так далее. Вместо драматических спектаклей чётко объясните суть ваших претензий к ребёнку, если они действительно есть.

4. "Кто тебя такую замуж возьмёт?"

Что слышит ребёнок: "Ты никому не будешь нужна".

Последствия: Подобные "прогнозы" бабушек и мам вызывают боязнь будущего и разуверение в собственных силах: раз самые близкие говорят, что ничего не получится, то так и будет.

Совет: Уделяйте больше внимания характеру ребёнка, а не внешним атрибутам (которые сменятся ещё много раз), не препятствуйте его самовыражению.

5. "Дай я сделаю, ты ещё маленький".

Что слышит ребёнок: "Нет смысла стараться и пробовать, у тебя всё равно ничего не получится".

Последствия: Такой "заботой" вы сводите на нет рвение ребёнка и отнимаете у него шанс научиться чему-то новому. Когда малыш вырастет, он не сможет быть самостоятельным, и единственное, в чём он будет уверен, так это в том, что он неудачник.

Совет: Ребёнку важно понимать, какую роль он играет в семье, и для здоровой самооценки необходимо, чтобы малыш мог заниматься тем, что у него хорошо получается. А для этого нужна практика, поэтому запаситесь терпением и придумайте задания, которые ребёнок сможет выполнить самостоятельно.

6. "Почему 10 баллов, а не 12?"

Что слышит ребёнок: "Ты не оправдываешь моих ожиданий. Если бы ты был хорошим, то обязательно получил бы 12".

Последствия: Взрослые быстро забывают, каково это - быть детьми, и искренне верят, что проблем у них нет и поводов для беспокойства тоже. Но дети испытывают стресс по многим причинам, поэтому не надо усугублять ситуацию.

Совет: Не забывайте интересоваться у ребёнка, как прошёл его день, и если вы заметили какие-то трудности, то направьте малыша в сторону их решения.

7. "Ты по-хорошему не понимаешь?"

Что слышит ребёнок: "Я сильнее, поэтому я всегда прав".

Последствия: Запугивание быстро перестаёт работать, если вы не воплощаете угрозы в жизнь. А если дело дошло до рукоприкладства, не удивляйтесь, откуда у здорового с рождения ребёнка в дальнейшем появляются проблемы со здоровьем: мигрень, артрит, боли в пояснице, астма, гипертония, хроническая усталость, депрессия и многое другое.

Совет: Доверительными отношениями и разговорами можно добиться гораздо большего, чем угрозами и ремнём.

8. "Меня не волнует, чего ты хочешь, а чего не хочешь".

Что слышит ребёнок: "Никому не интересны твои желания, как и ты сам".

Последствия: Чем большее давление оказывается на ребёнка, тем сильнее ему хочется сопротивляться.

Совет: Всегда объясняйте ребёнку свою позицию и почему вы хотите, чтобы было именно так. Компромисс с детьми вполне возможен, поэтому лучше выслушать друг друга и быть откровенным.

9. "Не выдумывай!"

Что слышит ребёнок: "Мне нет дела до твоих проблем"; "Я тебе не верю".

Последствия: Отрицая страхи ребёнка, вы не решаете проблему. Любые эмоции (даже если они вызваны фантазиями) реальны, а подобными словами вы учите скрывать истинные чувства и переживания.

Совет: Разберитесь с самыми страшными монстрами вместе с малышом, дайте ему понять, что вы верите ему и всегда рядом.

10. "Не позорь меня".

Что слышит ребёнок: "Ты плохой".

Последствия: Когда хочется указать ребёнку на его недостаток, то нелишним будет вспомнить, что он копирует поведение родителей.

Совет: Демонстрируйте своим примером достойное поведение. Если вы здороваетесь с соседями, доносите мусор до урны и внимательны к окружающим, то и ребёнок унаследует эти черты.

11. "Пока не поешь, играть не будешь".

Что слышит ребёнок: "Услуга за услугу".

Последствия: Такая тактика работает до определённого момента, но совсем скоро ребёнок начнёт торговаться с вами: хорошо закончу четверть, если купите новый компьютер, погуляю с собакой за 2 часа за приставкой и так далее.

Совет: Объяснять свою позицию и почему важно сделать то, о чем вы просите. Постарайтесь не покупать поведение своего ребёнка: рано или поздно это выйдет из-под контроля.

12. "Заткнись!"

Что слышит ребёнок: "Я тебя не люблю".

Последствия: Каждое грубое слово вернётся в будущем, только тогда обидно будет уже вам. Родители искренне удивляются грубости и пренебрежению со стороны собственных детей, хотя не помнят, как забывали относиться к ним с уважением в детстве.
А какие фразы вы считаете недопустимыми?
Совет: Прежде чем приступить к диалогу с ребёнком, разберитесь в себе: почему вас так раздражает типичное детское поведение? Возможно, проблема заключается в накопленных вами негативных переживаниях, и ребёнок не должен становиться громоотводом.

Nikita Skorobogatov

# data[].attributes.attachment_link.title
12 фраз, которые родители никогда не должны говорить своим детям

# data[].attributes.attachment_link.description
Многие люди недооценивают силу слов, а ведь одной неосторожной фразой можно изменить всю жизнь человека. Особенно это касается детей, которые всё впитывают в себя, как губка. Вот 12 фраз, которые не стоит говорить своим детям: Специалисты подтверждают, что грубое отношение в детстве пагубно сказывается на физическом и эмоциональном состоянии будущего взрослого человека.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ознаки того, що ви по-особливому сприймаєте світ.

Плаксиві, емоційні, залежите від настрою оточуючих, погано переносите галасливі місця і відповідальні заходи. Такій людині найчастіше порадять лікувати нерви, але в деяких випадках подібна поведінка абсолютно нормальна. Мова йде про високочутливих людей, і це не розлад, а особливий спосіб взаємодії зі світом. Розповімо, хто такі highly sensitive people, як зрозуміти, що ви до них належите, і що з цим робити, інформує Ukr.Media.
Хто такі високочутливі люди
Високочутливі люди (highly sensitive people або HSP) - це ті, хто особливо гостро реагує на все, що відбувається навколо. Високочутливі люди уважніше обробляють всю інформацію, що надходить, як позитивну, так і негативну.

Поняття highly sensitive people вперше використала психолог Елейн Арон ще в 90-их роках. Вона присвятила цілу книгу людям з цією особливістю. Широко відомі HSP стали всього пару років тому, коли про це почали активно писати в ЗМІ. Явище highly sensitive ще мало досліджено. Вчені вважають, що висока чутливість може передаватися генетично. У HS-людей більше активні нейрони, які відповідають за емпатію. Вважається, що у світі близько 20% високочутливих людей. Ця особливість однаково поширена як серед жінок, так і серед чоловіків.
Як зрозуміти, що ви високочутлива людина
Розуміння того, що ви належите до HS-людей, допоможе скорегувати ваш спосіб життя, щоб почувати себе комфортніше і реалізувати свій потенціал. Ось лише 5 загальних ознак високочутливої людини.
На вас впливає настрій інших людей
Високочутливим людям буває складно зберігати самовладання в агресивній або негативній обстановці, навіть якщо до них конфлікт ніяк не відноситься. Вони легко заражаються хорошим або поганим настроєм. Їм складно веселитися, коли поруч хтось роздратований.
Можете розплакатися з будь-якого приводу
Викликати сльози може фільм, сумна пісня або будь-яка жаліслива історія, причому не тільки в період ПМС. Більш того, HSP не потрібно багато часу, щоб емоційно включитися в ситуацію, він може перейнятися однією випадково побаченою сценою, навіть не розуміючи всього сюжету.
Краще працюєте в самоті й тиші
HSP украй сприйнятливі до зовнішніх подразників. Їм важко зосередитися в оточенні інших людей. Високочутливі люди набагато гірше справляються із завданням, коли хтось стежить за його виконанням, і може розгубитися в найбільш простій і елементарній справі.
Звертаєте увагу на деталі
Високочутлива людина помічає дрібниці, навіть не намагаючись. Вона звертає увагу на деталі обстановки, особливості поведінки та емоційного стану інших людей. HSP може відчути, коли іншій людині фізично некомфортно - незручно сидить, мерзне або їй в очі падає яскраве світло.
Чутливі до зовнішніх подразників
Часто високочутливі люди по-іншому сприймають сенсорні подразники. Вони набагато гостріше відчувають біль, швидше втомлюються від шуму і яскравого світла. У таких людей є потреба регулярно відпочивати від світу в темному тихому місці. Ще одна ознака HSP - навіть нетривалий голод викликає у них різке погіршення настрою і погане самопочуття.

Всі ці ознаки не обов'язково вказують на HSP, наприклад, плаксивість може бути викликана гормональним дисбалансом. Крім того, високочутливість - це спектр, людина не може бути однозначно або HSP, або ні. У когось більше розвинена сенсорна чутливість, у когось - емоційна.
Що робити, якщо ви HSP
Високочутливі люди можуть бути більш схильні до депресій, неврозу, але іноді вони цілком нормально справляються з емоціями і успішно взаємодіють зі світом коштом добре розвиненої емпатії. Арон дає кілька рекомендацій для HSP.

Дотримуйтеся режиму сну та регулярно їжте. Обмежуйте кількість кофеїну, тому що він може зробити вас занадто збудженими.

Ідеальний варіант для HSP - віддалена робота. Але, якщо все-таки доводиться працювати у відкритому офісі, використовуйте навушники з шумопоглинання.

Якщо на вас чекає важливий захід, спілкування з людьми, постарайтеся знайти час, щоб побути в спокійній обстановці до і після події. Це допоможе відновити витрачену енергію.

Намагайтеся не робити свій графік дуже насиченим. Високочутливі люди краще функціонують, коли у них є час подумати і прийти в себе.

Проведіть час на природі. Прогулянки на свіжому повітрі заспокоюють і емоційно оновлюють.

Не звертайте уваги на людей, які говорять, що ви надто ранима і повинна стримувати себе. Ми всі по-різному сприймаємо світ, і ваш спосіб переживати різні ситуації нітрохи не гірше інших.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
характер людини

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
особливі люди

# data[].attributes.attachment_link.title
Як розпізнати в собі високочутливу людину

# data[].attributes.attachment_link.description
Ознаки того, що ви по-особливому сприймаєте світ. Плаксиві, емоційні, залежите від настрою оточуючих, погано переносите галасливі місця і відповідальні заходи. Такій людині найчастіше порадять лікувати нерви, але в деяких випадках подібна поведінка абсолютно нормальна. Мова йде про високочутливих людей, і це не розлад, а особливий спосіб взаємодії зі світом.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Сколько есть у вашего?

Сразу оговоримся, что интеллект измерить довольно сложно. Учителя считали Томаса Эдисона и Альберта Эйнштейна тугодумами, хотя они, несомненно, были одарёнными.

Как сообщает Power of Positivity, Национальная ассоциация одарённых детей США определяет одарённость как "способности, значительно превышающие среднестатистическую норму для определённого возраста". Ребёнок может быть одарённым в одной или нескольких из следующих сфер:

Художественная;

Творческая;

Интеллектуальная;

Лидерская;

Академическая (языки, математика или естественные науки).

По данным Национальной ассоциации,

"Одарённые дети уже знают около 60% детсадовской программы в самый первый день занятий".

Важно понимать, что одарённые дети не просто умны. Способные дети умны, в то время как одарённые дети изобретательны.

Вспомните величайших новаторов в истории - да Винчи, Тесла, Белл, Эдисон, Гейтс, Джобс. Эти люди были теми, кого мы сейчас называем "одарёнными". Стоит отметить, что не все из них могли похвастаться хорошими оценками в школе.

Многие одарённые дети живут для того, чтобы воплотить свои идеи в жизнь. Когда что-то (например, школьный предмет) привлекает их внимание, одарённые дети хотят не только учиться, но и применять полученные знания на практике.
Вот 15 признаков одарённых детей:
Нестандартное мышление и тяга к инновациям - причины, по которым альтернативная образовательная среда чаще оптимальна для одарённых детей.

1. Они говорят, как преподаватели.

Одарённые дети усваивают знания гораздо быстрее, чем среднестатистические. Осваивать языковые навыки им также проще. У одарённых детей обширный словарный запас, и они могут использовать в речи сложные предложения.

2. Они замечают последовательности.

Навык выявления последовательностей (например, паззлов или времени, когда мама приходит домой) довольно редко развит у маленьких детей. Если, конечно, ваш ребёнок не относится к одарённым.

3. Они много читают.

Одарённые дети невероятно любознательны. Чтобы удовлетворить своё любопытство, им нужно прочитать каждую книгу, которая попадает им в руки. Эта особенность наиболее ярко проявляется, если ребёнка что-то сильно заинтересует.

4. Они невероятно талантливы в чём-либо.

Одарённость - ещё одно слово для выдающегося таланта. Некоторые дети от природы талантливы в спорте, науке или искусствах. Выдающийся талант - это явный признак одарённости ребёнка.

5. Они предпочитают общество взрослых и детей постарше.

Одарённым детям в силу их высоко развитых умственных способностей неинтересно общаться со сверстниками. Они их не понимают, либо же одарённым детям с ними просто скучно. Поэтому они будут пытаться общаться с детьми постарше, учителями и взрослыми для стимуляции.

6. Они невероятно сосредоточены.

Тут стоит кое-что добавить: большинство одарённых детей обладает выдающейся способностью сосредоточиваться на том, что их интересует. На скучном уроке одарённый ребёнок утратит эту способность. Из-за этого ошибочно можно решить, что у ребёнка плохо получается сосредоточиваться.

7. Они не по годам зрелые.

Одарённый ребёнок может также обладать высокоразвитым эмоциональным интеллектом. Если ваш ребёнок одарённый, вы можете заметить, что он с неодобрением относится к шалостям сверстников. Одарённые дети обычно не склонны к проделкам и озорству.

8. Они оригинальны.

Одарённые дети также обладают навыками решения проблем. Такие дети не только по-другому подходят к повседневным проблемам, но и могут придумать способ улучшить что-либо.

9. Они - лидеры.

Благодаря своей зрелости, а также умению решать проблемы и мыслить нестандартно из одарённых детей получаются хорошие лидеры. Конечно, эти лидерские качества наиболее ярко проявятся, когда ребёнок будет находиться в подходящей обстановке.

10. Им не нужно указывать правильное направление.

Тогда как остальным детям нужно, чтобы родители или учителя говорили им, как правильно что-либо делать, одарённые дети сразу же берутся за дело и уже потом задают вопросы. Либо же вообще их не задают, если им удаётся самим во всём разобраться.

11. Они полны сил.

Одарённые дети всегда в движении, вероятнее всего потому, что их мозг постоянно работает. Обратите внимание, что умные и одарённые дети зачастую очень быстро разговаривают. Так происходит потому, что они пытаются (безуспешно!) сделать так, чтобы слова поспевали за мыслями.

12. Им нужно проводить время в одиночестве.

Как и большинству детей, одарённым нравится проводить время с другими людьми. Тем не менее одиночество позволяет им остаться наедине со своими мыслями и развивать свою креативность. Одарённым детям нравится в одиночестве читать, писать и рисовать.

13. Они любят природу.

Некоторые одарённые дети, особенно те, у кого высоко развиты творческие способности, любят красивые виды и звуки природы. Их любознательность больше всего проявляется на природе.

14. Им иногда не удаётся реализовать свой потенциал.

Да, вы всё правильно прочитали. Умные и одарённые дети тратят почти всю свою умственную энергию на то, что им интересно. Нередко случается, что они преуспевают в одной области и терпят неудачу в другой. Одарённые дети иногда не могут реализовать все свои возможности из-за невнимательности, небрежности, фрустрации или обычной скуки.

15. Им интересно учиться.
А вам встречались такие дети?
Одарённым детям настолько нравится учиться, что это становится их хобби. Благодаря своим умственным способностям и тяге к знаниям ребёнок может даже разделять какие-то интересы сверстников.

Никита Скоробогатов

# data[].attributes.attachment_link.title
15 ранних, но чётких признаков одарённого ребёнка

# data[].attributes.attachment_link.description
Сразу оговоримся, что интеллект измерить довольно сложно. Учителя считали Томаса Эдисона и Альберта Эйнштейна тугодумами, хотя они, несомненно, были одарёнными. Как сообщает Power of Positivity, Национальная ассоциация одарённых детей США определяет одарённость как "способности, значительно превышающие среднестатистическую норму для определённого возраста".

# data[].attributes.body
СДУГ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Якщо батьки помічають хоча б половину з перерахованих вище ознак протягом 6 місяців в більш ніж двох ситуаціях, наприклад, вдома, в школі, на прогулянці і така поведінка заважає соціальній адаптації дитини, варто звернутися до фахівця. Таким діткам дуже складно заводити друзів і налагоджувати відносини, коли починається навчання, вони погано вчаться, а в подальшому все це наростає, як снігова куля.По-перше, їм не можна наказувати нерухомо сидіти цілий урок, їм можна пропонувати завдання, які можуть задовольнити їх потребу в активності, наприклад, витерти дошку, роздати зошити і т.д. Таких дітей краще саджати за перші парти, щоб вони були в полі зору вчителя. Не повинно бути багато подразників, наприклад, яскравих плакатів перед очима, які відволікають увагу. Дуже важливо заохочувати за те, що виходить, і не акцентувати увагу на невдачах. Мені здається, що початкова школа у нас розвивається, педагоги знають про СДУГ більше, і це дає надію.Якщо дитина дезадаптована, зазнає великих труднощів у навчанні, спілкуванні з однолітками - медикаментозна терапія обов'язкова.Повинні бути чіткі правила, рамки, режим дня, і вони не повинні змінюватися з кожним днем. У комунікації потрібно дочекатися контакту "очі в очі" і говорити чітко і конкретно, особливо з маленькими дітьми. Ваші розлогі нотації, аргументи - для дитини абстракція, вона їх не розуміє і не чує. Наприклад, замість "прибери, наведи порядок" потрібно говорити "збери іграшки в цей ящик". Простір, в якому живе дитина, має бути упорядкованим, речі повинні лежати на одних і тих же місцях. Потрібно просити дитину дотримуватися цього порядку і хвалити, якщо у неї виходить.

Діагноз включає в себе симптоми як гіперактивності, так і дефіциту уваги. Зараз лікарі схиляються до того, що одне не може бути без іншого. Але у дитини на перший план можуть виходити прояви гіперактивності й імпульсивності, або дефіцит уваги більше себе проявляє. Також є вікові особливості: у дітей дошкільного віку частіше проявляються гіперактивність та імпульсивність, у школярів виходить на перший план дефіцит уваги. Буває і так, що СДУГ може поєднуватися з різними порушеннями психологічного розвитку, наприклад, аутизмом.На сьогоднішній день етіологія синдрому не визначена чітко. Є кілька варіантів того, що може бути причиною його виникнення:Ми користуємося американською статистичною класифікацією психічних розладів DSM IV, згідно з якою є дев'ять критеріїв гіперактивності й імпульсивності і дев'ять критеріїв дефіциту уваги. Діагноз дитині виставляється приблизно в три-чотири роки. Раніше була думка, що ці симптоми проявляються до семи років, але в останній, п'ятій редакції, ця планка відсунулася до 12 років. СДУГ страждають за статистикою більше хлопчики, ніж дівчатка. Але є такий нюанс: у дівчаток частіше є прояви синдрому дефіциту уваги, і не завжди батьки його відзначають.
Пояснює факти і розвіює міфи дитячий невролог Вікторія Шараєвська
Синдром дефіциту уваги і гіперактивності, або СДУГ, - камінь спотикання серед батьків, коли мова заходить про розвиток дітей. Дитина за своєю природою активна, непосидюча, так вона пізнає світ. Але наскільки непосидюча, активна або вже гіперактивна? Одні батьки вважають, що СДУГ - це міф, інші вважають синдром страшним діагнозом. Прояснює ситуацію і розвіює міфи дитячий невролог Вікторія Шараєвська, лікар медичної мережі "Добробут".

Чому СДУГ діагностують як єдиний діагноз, і як між собою пов'язані дефіцит уваги і гіперактивність?

У три-чотири роки батьки вже можуть помічати перші симптоми. Але тут важливо не плутати, так як у маленьких дітей гіперактивність буває ситуаційною. Наприклад, якщо в будинку зібралися гості, багато людей, мама хоче приділити їм увагу, а дитина весь час бігає і всім заважає - це через те, що вона перехвилювалася від незвичної обстановки. Часто за симптоми СДУГ приймають дитячу активність, рухливість, цікавість, вразливість, дуже часто - протестну поведінку.
Які передумови для виникнення СДУГ?

1. Генетика, і я більше схиляюся до цього. Коли до мене приходять дітки з СДУГ, то, як правило, їх мама чи бабуся згадують, що хто-небудь в сім'ї був таким же.
2. Є версія, що виникнення СДУГ пов'язане з протіканням вагітності, погрозами в цей період.
3. Проблеми під час пологів і в ранньому післяпологовому періоді (гіпоксія, родова травма, метаболічні, порушення). Є спостереження, що недоношені маловагі діти часто страждають СДУГ. Яка сукупність симптомів дає вам розуміння, що не все гаразд?

Ознаки гіперактивності й імпульсивності:

дитина дуже неспокійна, не може всидіти на місці - весь час в русі;

в ситуаціях, що вимагають статичного положення, встає, ходить, бігає (в транспорті, в театрі, в школі);

хаотична рухова активність: бігає, крутиться, видряпується без певної мети;

не може грати в тихі спокійні ігри;

постійно знаходиться в русі, ніби заведена;

дуже балакуча;

швидко відповідає на питання, не дослухавши і не подумавши, спочатку говорить, потім думає;

не може дочекатися своєї черги (в грі, на уроці і т.д.);

часто заважає іншим, втручається в розмови, ігри.

Ознаки дефіциту уваги:

дитина не може довго втримати увагу, помиляється при виконанні завдань;

швидко і часто переключається, дуже легко відволікається;

не може дотримуватися певних правил, інструкцій;

як ніби не чує звернення до неї;

важко самоорганізовується (при навчанні, грі);

ухиляється від завдань, що вимагають тривалої концентрації;

часто втрачають свої речі (одяг, іграшки, шкільне приладдя);

дуже легко відволікається на сторонні подразники;

забудькуватість в побуті.

З СДУГ не буває так, що дитина вдома гіперактивна, а на дитячому майданчику "тихіше води нижче трави". Тому також важливо, щоб і педагоги знали про синдром і розуміли, як себе вести з такою дитиною. Адже величезна допомога батькам в зворотньому зв'язку - що бачить педагог в дитячому садку і школі, коли дитина знаходиться там. Крім того, такі дітки мають проблеми з навчанням, і коли вони йдуть в школу, батькам дуже важливо шукати педагогів, які вміють працювати з ними. Також важливо завжди чесно говорити педагогам про СДУГ.
Чи є феномен переростання СДУГ? Чи діагностують його дорослим?

Гіперактивність, як правило, відсувається на другий план, але дефіцит уваги залишається. Такі дорослі забудькуваті, імпульсивні, нестримані. Вони відчувають проблеми в спілкуванні, складності при необхідності швидко сконцентруватися, перепади настрою, депресію.

Розвіюємо міфи: є батьки, які стверджують, що проблеми немає. Чи так це?

Позиція страуса не вирішує проблему. Якщо батьки її заперечують, це не означає, що її не існує. Діти з СДУГ відчувають труднощі в спілкуванні, при навчанні в школі, що призводить до соціальної дезадаптації. При наданні своєчасної допомоги цю проблему вдається мінімізувати.

Міф другий: діти з СДУГ не можуть вчитися в загальноосвітній школі. Чи так це?

Це категорично неправда! Звичайно, це складно, тому що діти з СДУГ непрості. Наших педагогів можна зрозуміти, у них дуже великі класи, і їм складно справлятися і враховувати потреби дітей, що мають проблеми з увагою. Якщо говорити про закордонний досвід, то для таких дітей є тьютори. У нас їх, правда, тільки готують, але школи, наприклад, зацікавлюють студентів педагогічних вузів для допомоги вчителям у роботі з гіперактивними дітками. Інклюзія у нас розвивається, але дітям з СДУГ вона не обов'язково потрібна. Є діти з СДУГ, які все швидко схоплюють, наприклад, вони швидко роблять завдання і починають заважати іншим, їх батькам я рекомендую по можливості вибирати школи-сади. Там завжди є ігрова кімната або кімната для відпочинку, і такі діти можуть там пограти або полежати в перервах між завданнями і таким чином скидати свою енергію.

Як працювати з дітьми зі СДУГ вчителям?

Завдання доктора же донести батькам і самій дитині, в чому причина складнощів в колективі, в навчанні. Розуміння кореня проблеми - це шлях до її вирішення.
Міф третій: СДУГ - поколіннєва проблема. Чи так це?

Я практикую 17 років, і мені здається, що зараз батьки більше читають, знають і частіше приходять за консультацією, щоб просити про допомогу і зрозуміти, гіперактивність це чи ні. Тому що підвищена активність, допитливість не обов'язково є симптомом. СДУГ був завжди, хоч в Радянському Союзі цей діагноз і не виставляли. Якщо ви згадаєте свою школу, то напевно з вами вчився якийсь вкрай непосидючий хлопчик. З СДУГ ситуація така ж, як і з твердженням про те, що раніше не було аутизму. Мені здається, половина діагнозів були заховані за одною психіатричної патологією, а велика частина пацієнтів (їхніх батьків) просто не зверталися по допомогу. А зараз доказова медицина багато в чому нам допомагає, зараз ми відкриті і можемо спілкуватися із зарубіжними колегами, знати про їхній досвід.

Які методики лікування практикує українська медицина?
Перший доктор, з яким зустрічаються батьки, - педіатр, а зараз і сімейний лікар. В силу нашої ментальності багато хто все ще не йдуть до психіатра, навіть якщо їх спрямують, тому частіше звертаються до дитячого невролога. При першій зустрічі діагноз не виставляється, за дитиною потрібно поспостерігати, якщо у мене є підозри на СДУГ, то направляю до дитячого психіатра, при необхідності саме цей фахівець призначає адекватне медикаментозне лікування. У лікуванні використовують атомоксетин (Страттера), психостимулятор, деякі антидепресанти. Крім медикаментозної терапії, застосовується психолого-педагогічна корекція, психотерапія (поведінкова, сімейна, індивідуальна і групова психотерапія для дитини групи навчання для батьків).

В яких випадках медикаментозного лікування не уникнути?

Хочу відзначити, що популярні на пострадянському просторі препарати ноотропной групи, нейролептики, судинні препарати, фітопрепарати, БАДи, гомеопатія не включені ні в один протокол лікування СДУГ за кордоном.

Як батькам допомогти дитині з СДУГ?

Хорошу поведінку потрібно стимулювати, на поганоній не акцентувати увагу. Слід зосередитися на сильних сторонах дитини, якщо вона любить футбол, то давайте їй цим займатися. Вивчайте щось нове через те, що цікаво і вже відомо дитині. Наприклад, якщо вона любить динозаврів, то кольори можна вчити розмальовуючи їх.
Діток, і не тільки емоційно лабільних, але всіх, потрібно готувати до перебування поза домом. Всім хочеться вау-ефекту, сюрпризів, але дітям з СДУГ вони небажані. Якщо ви йдете на день народження або в лікарню до лікаря, то потрібно розповісти, що її чекає. Наприклад, до лікаря можна привести свого "занедужавшого" зайчика, прийти з дитячим набором лікаря. Тоді дитина легше йде на контакт з доктором і охоче включається в гру, їй не так тривожно. Всі ми, і дорослі в тому числі, боїмося невідомості. Якщо дитина приходить в нове місце з чимось своїм, вона відчуває себе безпечніше і спокійніше. Крім того, хочу зазначити, що в турботах про дитину (а мова йде про гіперактивну дитину) батьки забувають часто про себе. Батьки особливих діток виснажені, це важка робота без вихідних. І часто такі дітки - тільки на мамі, в той час як тато на роботі. Вам потрібно влаштовувати так, щоб наприклад, приїхала бабуся, няня або людина, яка може допомогти, хоча б на півдня, а батьки могли піти в кіно, кафе, зустрітися з друзями і на щось відволіктися.

Джерело: http://womo.ua/vokrug-sindroma-vse-chto-vyi-hoteli-znat-sdvg/

# data[].attributes.attachment_link.title
Навколо синдрому: Все, що ви хотіли знати про СДУГ

# data[].attributes.attachment_link.description
Якщо батьки помічають хоча б половину з перерахованих вище ознак протягом 6 місяців в більш ніж двох ситуаціях, наприклад, вдома, в школі, на прогулянці і така поведінка заважає соціальній адаптації дитини, варто звернутися до фахівця.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Батьки відіграють найважливішу роль в становленні особистості своєї дитини. Тому їх грубі помилки можуть в майбутньому дорого обійтися дорослому чаду.

Дорослі дуже часто не помічають, наскільки сильні психологічні травми вони завдають своїм малюкам.

Редакція inlviv.in.ua зібрала список фраз, які не можна говорити дитині. Вони можуть пошкодити її вразливу психіку на довгі роки. Адже все сказане батьками дитина сприймає надто близько до серця.

"Годі плакати"

Не варто заважати дитині виражати емоції, тим більше негативні. Інакше він почне пригнічувати свої почуття, що негативно позначиться на його душевному стані. Більш того, приховані емоції здатні впливати на роботу внутрішніх органів.

"Ти мене розчарував"

Всього одна фраза може повністю вбити віру дитини в себе. Ці слова будуть переслідувати її довгі роки. Якщо ваша дитина зробила щось не так, м'яко поясніть їй її помилку.

"Ти недостатньо хороша"

Ніколи не кажіть дитині, що в її характері чи зовнішності чогось не вистачає. Вона вважатиме, що батьки хочуть бачити на її місці іншого, увірує, що відрізняється від інших дітей. Це загрожує серйозними психологічними проблемами в майбутньому.

Ви можете сказати дитині, що завжди є можливість поліпшити себе. Таким чином ви побудуєте добрі відносини.

"Великі діти не бояться монстрів"

Це неправда. І ви це знаєте. У кожного з нас є свої монстри під ліжком. Дитина не повинна пригнічувати страх всередині себе, інакше він вгніздиться там надовго. Скажіть, що всі іноді бояться. Але сміливість - це не відсутність страху, а вміння його подолати.

"Ти товстий / негарний / дурний"

Якою би не була ваша дитина, в кінцевому підсумку вона стане втіленням вас. Однак, ви додаєте їй комплексів, які і так можуть розвинутися в дорослому віці.

Зверніть увагу: можливо, ваші батьки колись говорили вам те ж саме. Хіба вам було приємно це чути? Хіба ви не запам'ятали ці слова на все життя? Якщо вас щось не влаштовує в зовнішності своєї дитини (повнота або родимки), докладіть зусиль для усунення цього недоліку. В кінцевому підсумку все залежить тільки від вас.

"Ти поганий / погана"

Ніколи не змушуйте свою дитину відчувати себе поганою. Можливо, вона зробила помилку. Вкажіть їй на неї. Але ніколи не програмуйте їй на те, що вона погана. Все, що ви говорите їй, відкладається в її підсвідомості.

"Я роблю для тебе все"

Звичайно, ви робите все для свого чада. Але він не повинен відчувати себе зобов'язаним вам. В кінцевому підсумку ви самі вирішили народити дитину і несете за неї відповідальність. Ви можете розвинути у неї почуття відповідальності, яке допоможе йому в майбутньому, але не чекайте, що він все життя присвятить вам в якості подяки.

Висновок

Дім асоціюється у дитини з безпекою. Не змушуйте її відчувати негативне середовище в єдиному місці, в якому їй спокійно і комфортно. Діти шукають любов і прийняття батьків. Якщо вони не отримують цього, то виростають зламаними і невпевненими в собі. Ніколи не сваріть їх. Завжди є можливість пояснити дитині свою позицію довірливо і м'яко.

Приєднуйтеся до нас у Telegram!

Сподобалось? Підписуйся на нас в Facebook!

# data[].attributes.attachment_link.title
7 "невинних" фраз, які калічать характер дитини

# data[].attributes.attachment_link.description
Батьки відіграють найважливішу роль в становленні особистості своєї дитини. Тому їх грубі помилки можуть в майбутньому дорого обійтися дорослому чаду. Дорослі дуже часто не помічають, наскільки сильні психологічні травми вони завдають своїм малюкам. Редакція inlviv.in.ua зібрала список фраз, які не можна говорити дитині. Вони можуть пошкодити її вразливу психіку на довгі роки.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Вони абсолютно некеровані", "За ними неможливо встежити", "Такі непосидючі, ніколи не завершують розпочату справу!" - саме так говорять про дітей, які не можуть зосередитися на поясненнях вчителя, довго втримати увагу на завданні та спокійно відсидіти весь урок. Дуже довго таких учнів намагалися карати, виправляти, навіть не помічати, але все марно... І не дивно, адже така поведінка часто не має нічого спільного з поганим вихованням чи темпераментом, вірогідно, дитина має розлади з дефіцитом уваги та гіперактивністю (РДУГ).

Цей синдром має три основних симптома:

Неуважність чи неспроможність сконцентруватися на тій чи іншій діяльності.

Гіперактивність - надмірна рухомість.

Імпульсивність.

Ці симптоми помітно впливають на рівень успішності дитини у навчанні. Якщо такі учні не отримуватимуть достатньо уваги, то підсумок передбачуваний - відсутність необхідних знань та, як наслідок, погані оцінки.

Проте працювати з дітьми, що мають діагноз РДУГ, цілком можливо, потрібно лише враховувати деякі особливості їхньої поведінки. І ви побачите, що насправді впоратися з гіперактивними дітьми не так вже й складно!

Поради для проведення уроків
1. Індивідуальний підхід
Будувати роботу з гіперактивною дитиною необхідно на засадах особистісного підходу: звичайний режим їй не підійде. І головне - учень завжди має бути в полі вашого зору. Посадіть його ближче до себе, найкраще - за першу парту перед столом чи у середньому ряді. Якщо учень буде сидіти за останньою партою, то у вас фактично не буде шансів втримати його увагу.

Пам'ятайте, що гіперактивному школяреві дуже важко постійно сидіти, тому дозволяйте йому періодично вставати та ходити класом. А щоб він не нудився, спрямуйте його енергію у корисне русло, наприклад, попросіть вимити дошку чи роздати зошити. Це також допоможе дитині відчувати себе корисною.

А ще ви можете ввести регулярні фізкультурні п'ятихвилинки, що буде корисно для всіх без винятку учнів! Перерви на фізичні вправи дуже важливі. Гіперактивні діти зможуть позбутися надлишку енергії та приступити до роботи. Діти можуть стрибати, нахилятися, присідати. Головне, менше статичності! Що вже й казати: уроки фізкультури для гіперактивних учнів завжди улюблені.
2. Побудова навчального процесу
Діти з розладами дефіциту уваги та гіперактивністю такі ж розумні, як і інші, просто їм складніше дається навчальний матеріал. Тож допоможіть учню: використовуйте під час уроку елементи змагання чи гри, та не забувайте хвалити за успіхи.

Не треба давати дитині з синдромом РДУГ об'ємні завдання, краще розділіть їх на декілька невеликих частин. При цьому чітко дуже стисло окресліть умови виконання. Контролюйте роботу над кожною частиною завдання, але не будьте занадто суворі. Треба вивчити складну тему? В такому разі перед початком проведіть фізкультурну п'ятихвилинку.

Навіть привернути увагу такого учня не так вже й просто. Деякі педагоги використовують для цього сигнали, наприклад, невеличкі дзвіночки. І обов'язково встановіть зоровий контакт.

За можливості створюйте ситуації, у яких гіперактивна дитина зможе проявити свої сильні сторони та навіть стати експертом. Це буде чудовим стимулом та позитивно вплине на самооцінку школяра.
3. Робота з негативними емоціями
Діти з розладами дефіциту уваги та гіперактивністю дуже імпульсивні, тому часто діють необдумано. Вони можуть бешкетувати, не маючи при цьому на меті нічого поганого. Проте кричати, погрожувати, карати - марно, цим ви нічого не досягнете. Краще не помічати негативних моментів, зосереджуючись лише на позитивних. Звісно ж, мова йде про незначні порушення. Але навіть якщо дитина поводить себе агресивно, вчитель має зберігати витримку та спокійно пояснити, чому так чинити не можна.

При цьому не використовуйте під час пояснень виразів на кшталт "поводь себе відповідним чином" - дитина і так вважає, що все нормально, тому не зрозуміє, що ви від неї хочете. Тому кажіть, що, наприклад, штовхати дівчаток не можна, бо це образливо, неприємно та, зрештою, боляче.

Як ще допомогти?

Психіатри твердять, що дуже часто з роками прояви симптомів розладів з дефіцитом уваги та гіперактивністю значно зменшуються. Наприклад, у 15 років учень матиме значно менше проблем, ніж у 7. Але це не означає що потрібно просто чекати та сподіватися, що все якось закінчиться. Завжди можна допомогти! Так, навчатися гіперактивним дітям буває складно, але це не означає, що вони не можуть стати експертами у чомусь іншому! Наприклад, спеціалісти рекомендують такі види діяльності для дітей з РДУГ як:

бойові мистецтва - заняття потребують багато енергії, а до того ж допомагають розвивати самодисципліну;

велосипед та пробіжки - діти люблять бути на вулиці, але при гіперактивності просто гуляти не цікаво, а от кататися на велосипеді чи бігати - це зовсім інше;

заняття музикою - гра на будь-якому музичному інструменті розвиває одночасно обидві півкулі мозку, а якщо дитина входитиме до складу хору чи оркестру, то ще й навчиться працювати в команді;

плавання - цей вид спорту взагалі творить дива, наприклад, олімпійській чемпіон Майкл Фелпс, також з дитинства має діагноз РДУГ, але плавання допомогло йому опанувати себе;

театральні гуртки - тут буде і самодисципліна (заучування реплік та репетиції), і одночасно можливість вивільнити емоції.

Тож якщо хочете допомогти дитині, порадьте її батькам знайти відповідні гуртки та віддати на них дитину. Результат буде просто блискавичним!

Дітей, що мають розлади дефіциту уваги з гіперактивністю, не варто лякатися. Навчати їх не так вже й складно, головне - підійти до проблеми з розумінням.

Щоб дізнатися більше про тонкощі організації навчання для дітей, які мають синдром дефіциту уваги та гіперактивності, приходьте 12 липня о 18:00 на вебінар "СДУГ - що це? Організація роботи у класі з гіперактивною дитиною ". Євгенія Груленко розкаже про особливості класних занять з дітьми, що мають СДУГ та покаже нейрокорекційні вправи на допомогу вчителю.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як працювати з гіперактивними учнями?

# data[].attributes.attachment_link.description
"Вони абсолютно некеровані", "За ними неможливо встежити", "Такі непосидючі, ніколи не завершують розпочату справу!" ­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­­- саме так говорять про дітей, які не можуть зосередитися на поясненнях вчителя, довго втримати увагу на завданні та спокійно відсидіти весь урок. Дуже довго таких учнів намагалися карати, виправляти, навіть не помічати, але все марно...

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
- Що Ви думаєте про планшети і комп'ютери? Чи шкідливі вони і який вплив чинять на розвиток?
Ю.Б.: Ви нікуди не подінетеся від планшетів і комп'ютерів, це середовище, в якому діти ростуть. Який вплив робить наявність планшета або те, що дитина з ним робить? Напевно, треба подивитися, що дитина з ним робить, і долучитися в спільний процес.

Краще за все ви можете допомогти дитині в розвитку, якщо будете робити щось разом з нею і, далі, згідно із законом зони найближчого розвитку, спочатку ви будете брати на себе більше, а потім поступово делегувати їй те, що вона може виконувати сама. В результаті дитина почне все робити самостійно згідно із законом інтеріоризації здібностей, навичок, ідей, смаків.

Але зараз виходить так, що деякі батьки, бабусі і дідусі не володіють технологіями. У комп'ютерних іграх діє закон будь-якого навчання - ти щось робиш, отримуєш результат, зворотний зв'язок, причому, в разі комп'ютерних і планшетних ігор можливість отримати результат - миттєва.

При хорошому контролі та грамотному розвитку комп'ютерна індустрія - це один із напрямів придбання дитиною знань і навиків. Сам по собі комп'ютер або планшет нічого не значать, важливо те, як його дитина використовує.
Мама з питанням: Багато батьків переживають, що їхні діти проводять більше часу за комп'ютером, ніж в спілкуванні з однолітками і, проводячи час у віртуальній реальності, позбавляються чогось іншого в житті, що з цим робити?
Ю.Б.: Почати жити у віртуальному просторі - небезпека, перед якою стоїть все людство. Діти іноді занурюються в цей світ більше, ніж в реальне життя, в подолання перешкод не ногами, руками, а за допомогою віртуальних фігурок, в спілкуванні не з живими людьми.

Це небезпечно, але я думаю, що батьки можуть знайти спосіб, щоб уникнути цього - обмежити перебування у віртуальній реальності. Вам же доводиться дитину обмежувати, щоб вона не їла весь день шоколад або не зникала по десять годин на вулиці, граючи в футбол. Тут йдеться про режим і дисципліну.

Якщо є така проблема, то потрібно вживати заходів. Обмежувати - це значить не просто забороняти, а чимось замінювати. Підтримати дружбу з іншими дітьми, зайняти дитину чимось цікавим.

Але що виходить на ділі? Комп'ютерна гра конкурує з культурним запасом і навичками батьків, і батьки програють. Ну так, не програвайте! Розвивайтесь. Не комп'ютер винен. Комп'ютер не володіє емоціями, він викликає емоції у дитини. Але ви теж можете викликати емоції у дитини. Занурюйте дитину в розвиток, в гарну класичну музику, театр, музеї, мистецтво. Але знову ж, не перестарайтеся.

Моя дочка, коли у неї народилася дитина, і їй був місяць, брала художній альбом і розкривала його перед обличчям немовляти. "Ти що робиш?", - питаю, - "Смак розвиваю". Музику вмикати можна вже в цьому віці - слух вже працює, а очі ще не конвергують.

У моїй хрестоматії для батьків є історія композитора Сергія Прокоф'єва, він пише, що буквально народився в музиці, тому що коли мама його чекала, вона багато грала на піаніно, а коли він народився, мама грала в сусідній кімнаті. Якщо дитина живе в окультуреному середовищі, вона його й вбирає.

Вбирання культури - це дуже цікаво, але до розуміння того, як саме дитина вбирає форми, фарби, звуки, емоційні відтінки, наука психологія ще не дійшла.

У комп'ютері дитина всього цього не знайде, тільки в живому спілкуванні. Завдяки людям, дитина може і хоче сприймати те, що їй говорять. Але якщо спілкування зводиться до крику або наказів, дитина закривається від усього, що їй транслюють. Канал спілкування з дитиною повинен бути дуже здоровим, і, що важливо, дбайливим.
- Чи потрібно виховувати дітей, або все-таки важливо навчитися вибудовувати діалог з дитиною? Як Ви ставитеся до слова "виховання"?
Ю.Б.: Часто під вихованням розуміють "прочуханку". Нав'язування своїх смаків, вимог, завдань, планів і мрій: "я її виховую такою, якою вона повинна бути, я знаю, що вона повинна знати, що вона повинна робити". Якщо виховання розуміти саме так, то я до цього ставлюся погано, і підібрала б інше слово: допомога в розвитку.

Карл Роджерс говорив, що дорослого по відношенню до дитини можна порівняти з садівником, який допомагає рослині. Функція садівника - забезпечити водою, направити на рослину світло, удобрити ґрунт. Тобто, створити умови для розвитку, але не тягнути за верхівку. Якщо ви будете тягти за верхівку і в яку вам потрібно сторону, ви її не виростите.

Діалог - дещо звужене поняття, я б сказала, взаєморозуміння, настрій на розуміння дитини. Так, важливо, коли дитина розуміє батьків, але батьки більше можуть зрозуміти про дитину. А що значить - зрозуміти дитину? Це, перш за все, знати її потреби та їх враховувати.

Потреби змінюються і не тільки з віком, але і індивідуально, залежно від траєкторії, по якій дитина рухається. Тому в діалозі важливо почути дитину: чому вона не слухається, відмовляється, грубить. Якщо "почути" входить в діалог, я це приймаю.

Грубі інтерпретації слова "виховання": коли дитина не слухається - змусити, грубить - поправити, ображена - сказати: "нічого ображатися, сама винна", я відкидаю.
- Чи варто дитину часто хвалити? В який момент потрібно вмикати строгість? В якому обсязі, щоб дитина не замкнулася?
Ю.Б.: Знаєте, ми стаємо жертвами дуже загальних слів. Як вимірюється обсяг суворості - кілограмами чи літрами? Я все-таки вважаю за краще розглядати конкретні ситуації.

Якщо дитину хвалять, у неї складається враження, якщо вона не зробить добре, то її засудять. Будь-яка похвала має зворотну сторону: хвалити - значить оцінювати. Вам, може бути знайоме поняття "безоціночне ставлення до дитини". Що це означає? Мається на увазі безоціночне ставлення до дитини, а не до її дій.

Ви напевно чули, що варто критикувати/хвалити дії дитини, але не саму дитину. Не "ти поганий", "ти розумниця", а "мені подобається, як ти сказав, зробив". "Цей вчинок не дуже добрий, ти, звичайно, знаєш, що цей вчинок не дуже добрий, і наступного разу будеш намагатися зробити краще, адже так?", після критики добре додати позитиву.
Мама з питанням: а якщо не виходить так. Ось я іноді так роблю, як Ви говорите, а він все одно мені у відповідь "ні" і все, чому?
Ю.Б.: Вийдіть до мене, розкажіть, як це відбувається. Я люблю розмовляти конкретно.

Мама: Дитина погано вчинила, відібрала іграшку у сестри. Я їй кажу: ти ж розумієш, що...

Ю.Б.: Зачекайте. Скільки років дитині, скільки років сестрі?

Мама: Сину 4 роки, він відбирає іграшку у дворічної сестри. Сестра починає плакати, а він тікає з її іграшкою, і, видно, що він відібрав її навмисно. Я йому кажу: ти ж розумієш, що погано вчинив, давай не будемо в наступний раз так робити.

Ю.Б.: Не поспішайте. Ви робите помилку в перших же словах: ти ж розумієш, що погано вчинив. Це нотація, ви йому її читаєте. Нотації не ведуть до порозуміння. Треба дивитися, чому він її забрав, що за цим стоїть. За цим може стояти багато. І нестача уваги, (він відібрав іграшку, і мама звернула на нього увагу), і помста сестрі, бо їй уваги більше. У нього давня і затаєна образа. Значить, потрібно ліквідувати цю емоційну нестачу.

Намагайтеся уважно ставитися до того, щоб увага до першої дитини ніяк не змінилася з народженням другої ні за обсягом, ні за якістю. Звичайно, це важко. Я тягала свою другу дитину під пахвою, роблячи з першою все, що я робила з нею раніше. І ревнощів не виникло, старша дуже швидко стала допомагати мені і відчувати, що ми - одна команда. Не допускайте читання нотацій, зрозумійте дитину і ліквідуйте причину "злого задуму".

Ви не можете коректувати поведінку в гострих ситуаціях. Будете ви його карати, він не зміниться. Емоційні причини треба виявляти і намагатися їх нівелювати, але в спокійній обстановці.

Мама з питанням: Дитині 9 років, ситуація в школі: двоє дітей за партою, одна категорично не любить, коли беруть її речі, починає кричати і моя дитина це знає, але обов'язково щось візьме у неї. Я з нею починаю говорити, вона дивиться в очі і не може пояснити, чому вона так робить.

Ю.Б.: Ну так, це концерт! Чому вона вам щось повинна пояснювати, ви їй поясніть.

Мама: Я йому пояснюю! Я кажу: "Саша, ти ж розумієш..."

Ю.Б.: Такі фрази - це батьківські рефлекси, які з'явилися з культури, з розуміння виховання як нав'язування наших норм, вимог до дитини без вибудовування з нею діалогу. Тому спочатку - прийняття дитини й активне слухання. Чому метод активного слухання завоював популярність?

Тому що коли батьки починають намагатися активно слухати, і такі рефлекси починають дуже швидко у них вискакувати, потім дивуються самі діти, вони моментально відчувають, що їм краще живеться, і самі починають себе інакше вести, уважніше ставитися до батьків.

Пам'ятайте, як ви звернетеся до дитини, так і дитина буде звертатися до вас по закону наслідування. При директивному вихованні не дуже просто враховувати всі потреби дитини. Те ж саме з чоловіками і дружинами. Думаєте, можна змусити щось робити чоловіка або дружину? Ні. Що починається у дітей? Обман батьків. Все як у дорослих.
- Чи потрібно поспішати завантажувати дитину гуртками, застосовувати різні методики розвитку?
Ю.Б.: Дитина потребує вільного часу. Дайте дитині 2-3 вільних години в день. Діти дуже добре грають самі з собою. У хрестоматії для батьків є історія з дитинства Агати Крісті. Вона росла в заможній родині, але мати забороняла няні вчити читати маленьку Крісті, бо не хотіла, щоб Агата почала читати книги, які їй не не підходять за віком.

Коли Агаті Крісті виповнилося шість років, няня прийшла до мами і сказала: "Мадам, я змушена Вас засмутити: Агата навчилася читати". Крісті розповідала в своїх мемуарах, як в дитинстві вона грала в уявних кошенят. Вона розігрувала сюжети з кошенятами, придумувала історії, наділяла їх характерами, а няня сиділа поруч і в'язала панчоху.

Таких фантазій, які розігруються у дітей, у дорослих вже немає. Раціональний розум вбиває творчі сили, здібності і можливості. Звичайно, логіка і раціональні зерна повинні бути, в той же час дитина - істота особлива. Напевно, ви помічали, що діти іноді "впадають в прострацію", стан природного трансу.

У цьому стані вони переробляють інформацію особливо інтенсивно. Дитина може дивитися на комашку, на листочок, на сонячного зайчика, а вчителька їй кричить: "Іванов, знову ворон ловиш". Але в цей час у Іванова йде важливий розумовий процес, він, може бути, майбутній Андерсен.

Дитині потрібен вибір, як говорила Марія Монтессорі: "середовище дитини повинно бути збагаченим". Сірі стіни і знерухомлена дитина - це не те, що потрібно для розвитку.
- Як Ви ставитеся до методики Монтессорі?
Ю.Б.: Я не знаю, що з її методиками тепер роблять. Вона була глибоким психологом, філософом, лікарем і дуже тонким спостерігачем. Вона не називала вихователів вихователями, вона їх називала наставницями. Вона казала: "не втручайтеся в те, що робить дитина".

Монтессорі описує у своїй книзі випадок, коли малюк, щоб побачити риб в акваріумі за головами вищих людей, починає тягнути табуретку, щоб на неї встати.

Але тут "наставниця" вихоплює у нього табуретку, піднімає його над усіма, щоб він побачив риб, і Монтессорі описує, як в його очах осяяння, торжество від того, що він сам знайшов рішення, гасне, стає покірним і нудним. Вихователька вихопила у нього з рук перші та важливі паростки самостійності.

Часто буває, що під час ігор деякі мами просять своїх дітей все прибирати на місце або вимагають оцінки дій дитини від педагога. Мамі потрібно, щоб якийсь фахівець склав думку про дитину? Її дитину.

Для мами повинні бути неважливими похвала або оцінка педагога, а важливим повинно бути те, що її дитина природним чином старається, помиляється, шукає, знаходить, для неї повинен бути важливий процес, в якому перебуває дитина - не лізьте в нього, цей процес святий.
- Мама з питанням: дочка подруги вітається не з усіма людьми. Що робити - змушувати з усіма вітатися чи надати свободу?
Ю.Б.: Чи потрібно насильно змушувати? Я б сказала ні. Треба з дитиною поговорити і її вислухати. Подруга з донькою не поговорила, вона вам скаржиться на дочку. Діалогу між мамою і дочкою не було, були нотації.

Коли ви розмовляєте з дитиною - мовчіть. Будьте готові тримати паузу. Коли ви слухаєте дитину - уникайте питань. Мовчіть і намагайтеся потрапити в тон дитини.

# data[].attributes.attachment_link.title
Психолог Юлія Гіппенрейтер: "Коли ви розмовляєте з дитиною - помовчіть"

# data[].attributes.attachment_link.description
Батькам буде цікаво дізнатись думку спеціаліста. На питання відповідає Юлія Гіппенрейтер - психолог і автор популярних книг для батьків. - Що Ви думаєте про планшети і комп'ютери? Чи шкідливі вони і який вплив чинять на розвиток? Ю.Б.: Ви нікуди не подінетеся від планшетів і комп'ютерів, ц

# data[].attributes.headline
  Успіх залежить від

# data[].attributes.body
Успіх залежить від наполегливості та безстрашності на шляху до втілення мрії.

# data[].attributes.headline
"Ніколи не здавайся"

# data[].attributes.body
"Ніколи не здавайся".
Відчайдушний оптимізм та жага допомогти близьким, які потрапили у халепу, здатні відкрити в кожному з нас надможливості.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Медина Бециева

# data[].attributes.attachment_link.title
Короткометражки от Pixar Осьминоги

# data[].attributes.headline
"Легке життя" Бе

# data[].attributes.body
"Легке життя"
Безвідповідальне ставлення до власного навчання.

# data[].attributes.attachment_link.title
CGI 3D Animated Short "The Easy Life" - by Jiaqi Xiong | TheCGBros

# data[].attributes.headline
Як сильна мотивація 

# data[].attributes.body
Як сильна мотивація і бажання досягнути мети обов'язково приведуть до цілі! Хоча… можливі певні несподіванки!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Анна Ляховка

# data[].attributes.attachment_link.title
Никогда не сдавайся! мотивация

# data[].attributes.headline
Як Петрик став слухн

# data[].attributes.body
Як Петрик став слухняним.

# data[].attributes.headline
Як обставини  життя 

# data[].attributes.body
Як обставини  життя Вовки мотивували його вчитися робити все власноруч.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Мультики студии Союзмультфильм

# data[].attributes.attachment_link.title
Советские мультфильмы - Вовка в тридевятом царстве

# data[].attributes.body
https://youtu.be/n74DOt6scb4
Маленький хлопчик, Ішан Авасті, з народження дещо відрізняється від інших дітей. Що буде відбуватися в його житті...

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ЖЕЛАНИЕ ВЕКОВ

# data[].attributes.attachment_link.title
"Звездочки на Земле" (фильм - 2007), 720p F HD

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Януш Корчак - видатний польський педагог, письменник, лікар і громадський діяч, який відмовився врятувати своє життя тричі.

Вперше це сталося, коли Януш прийняв рішення не емігрувати до Палестини перед окупацією Польщі, щоб не залишати "Будинок сиріт" напризволяще напередодні страшних подій.

Вдруге - коли відмовився бігти з варшавського гетто.

А втретє - коли всі мешканці "Будинку сиріт" вже піднялися в вагон поїзда, що відправляється в табір, до Корчака підійшов офіцер СС і запитав:

- Це ви написали "Короля Матіуша"? Я читав цю книгу в дитинстві. Хороша книга. Ви можете бути вільні.
- А діти?
- Діти поїдуть. Але ви можете залишити вагон.
- Помиляєтеся. Не можу. Не всі люди - мерзотники.

1. Не чекай, що твоя дитина буде такою, як ти, або такою, як ти хочеш. Допоможи їй стати не тобою, а собою.

2. Не вимагай від дитини плати за все, що ти для неї зробив. Ти дав їй життя, як вона може віддячити тобі? Вона дасть життя іншому, той - третьому, і це незворотний закон подяки.

3. Не зганяй на дитині свої образи, щоб у старості не їсти гіркий хліб. Бо що посієш, те й пожнеш.

4. Не стався до проблем дитини звисока. Життя дане кожному під силу, і будь упевнений - її життя таке ж складне, як і твоє, а може й складніше.

5. Не принижуй!

6. Не забувай, що найважливіші зустрічі людини - зустрічі з дітьми. Звертай більше уваги на них - ми ніколи не можемо знати, кого ми зустрічаємо в дитині.

7. Не муч себе, якщо не можеш зробити щось для своєї дитини, просто пам'ятай: для дитини зроблено недостатньо, якщо не зроблено все можливе.

8. Дитина - це не тиран, який заволодіває всім твоїм життям, не тільки плід з плоті і крові. Це - та дорогоцінна чаша, яку Життя дало тобі на зберігання і розвиток в ньому творчого вогню. Це - розкріпачена любов матері і батька, у яких буде рости не "наша", "своя" дитина, але і душа, яка дана на зберігання.

9. Умій любити чужу дитину. Ніколи не роби чужій те, що не хотів би, щоб робили твоїй.

10. Люби свою дитину будь-якою - неталановитою, невдахою, дорослою. Спілкуючись з нею - радій, бо дитина - це свято, яке поки що поруч.

Сподобалось? Підписуйся на нас в Facebook!

# data[].attributes.attachment_link.title
"Як любити дитину": 10 заповідей Януша Корчака для батьків

# data[].attributes.attachment_link.description
Януш Корчак - видатний польський педагог, письменник, лікар і громадський діяч, який відмовився врятувати своє життя тричі. Вперше це сталося, коли Януш прийняв рішення не емігрувати до Палестини перед окупацією Польщі, щоб не залишати "Будинок сиріт" напризволяще напередодні страшних подій.

# data[].attributes.headline
В умовах карантину п

# data[].attributes.body
В умовах карантину при потребі підтримки та допомоги телефонуйте за номером: 095-425-19-81 (viber, whatsapp, messenger) або пишіть на електронну адресу: paial8108@gmail.com. З радістю відповім, вислухаю та допоможу.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Міністерство охорони здоров'я України

# data[].attributes.attachment_link.title
“Дізнайся про свою силу”: МОЗ України та телеканал ПЛЮСПЛЮС запустили ролики для дітей

# data[].attributes.attachment_link.title
Як зберегти психічне здоров'я під час карантину: поради психологів

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Сторінка доступна за цим посиланням, повідомила прес-служба міністерства.

Зараз вже доступні буклети для педагогів та молоді, а також запрошення на профільні конкурси. Згодом обіцяють розміщувати інформацію про різноманітні активності для учнів, відкриті уроки тощо.

У МОН зазначають, що розміщені на сторінці матеріали зможуть використовувати школярі, їхні батьки, а також педагоги, які проводять профорієнтацію у своїх закладах.

Зараз учням, наприклад, пропонують взяти участь в конкурсі "Моя кар'єра в Україні".

Також школи запрошують долучитись до Всеукраїнсього уроку "Моє майбутнє в Україні". На ньому учням розкажуть про професії, які існують сьогодні, як вони зміняться у майбутньому, а також допоможуть визначитись з улюбленою справою.

Буклет для спеціалістів та спеціалісток, які допомагають молоді з професійним самовизначенням

3000034164768-buklet-2

Завантажити документ можна за цим посиланням

Буклет для профорієнтації молоді

3000034164826-buklet-1

Завантажити документ можна за цим посиланням

Нагадаємо, у школах працюватимуть кар'єрні радники, щоб допомагати учням обрати професію.

Читайте також "Як обрати професію: поради спеціалістів і підводні камені" та "Профорієнтація - як старшокласникам обирати кар'єрний шлях"
Ілюстрація взята з профорієнтаційного буклету для молоді

# data[].attributes.attachment_link.title
На сайті МОН запустили сторінку профорієнтації учнів

# data[].attributes.attachment_link.description
Сторінка доступна за цим посиланням, повідомила прес-служба міністерства. Зараз вже доступні буклети для педагогів та молоді, а також запрошення на профільні конкурси. Згодом обіцяють розміщувати інформацію про різноманітні активності для учнів, відкриті уроки тощо. У МОН зазначають, що розміщені на сторінці матеріали зможуть використовувати школярі, їхні батьки, а також педагоги, які проводять профорієнтацію у своїх закладах.

# data[].attributes.headline
Каталог тестів

# data[].attributes.body
Каталог тестів

# data[].attributes.attachment_link.description
Полный каталог тестов, доступных на сайте (за исключением англоязычных). Более 1000 профессиональных психодиагностических методик и ряд развлекательных тестов. Проходите онлайн на любом устройстве.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Значний відсоток інформації про резонансні події, в нашому випадку - про протистояння в Україні - не відповідає дійсності. Головною причиною цього є застосування її з метою державної пропаганди: в такому випадку новинні повідомлення використовуються не для інформування людей, а для нав'язування їм думки, вигідної тим чи іншим силам. У цьому матеріалі ми спробуємо виділити основні методи розпізнавання неправди в ЗМІ.

Відразу обмовимося, що ми намагаємося працювати з доведеними фактами, а не з твердженнями тих або інших сторін. Тобто, якщо, наприклад, російське МЗС заявляє про якусь подію в Україні, а українське МЗС або Міноборони цю заяву спростовує без надання доказів своєї позиції, ми потрапляємо в ситуацію "слово проти слова" - дві зацікавлені сторони кажуть те, що їм вигідно. Тому на нашому ресурсі так мало словесних спростувань - вони можливі лише тоді, коли хтось спростовує вигідну йому інформацію (наприклад, коли донецькі ополченці спростували захоплення установок "Град", про яке повідомив лояльний до них російський телеканал LifeNews). Тому постараємося говорити про факти.
Фотофейк
Найпоширеніший і водночас найлегший для спростування тип фейку. Зазвичай визначити правдивість того чи іншого зображення в Інтернеті можна протягом декількох секунд, але, як виявляється, величезна кількість користувачів не вміють цього робити й відразу вірять кожному "кричущому" фото.

Для розпізнання фотофейка є кілька способів. Якщо ви використовуєте браузер Google Chrome, вам досить лише клікнути по підозрілому зображенню правою кнопкою миші й вибрати пункт "Знайти це зображення в Google".

Якщо ви користуєтеся іншим браузером, в якому типово немає функції пошуку по зображеннях, можна встановити для цього спеціальний плагін, таких багато. Наприклад, дуже добре працює плагін Who stole my pictures (в українському варіанті "Хто вкрав мої зображення"). Плюс цього плагіна в тому, що він уміє шукати не тільки по Google, а й по Яндексу, Tineye або по всіх трьох одночасно.

Якщо у вас не Chrome і немає можливості встановити плагін, можна без нього обійтися. Для цього (в будь-якому браузері) потрібно поруч зі вкладкою, де відкрито сайт із підозрілим зображенням, відкрити ще одну, в якій відкрити розділ зображень Google. Після цього потрібно повернутися на попередню вкладку, схопити мишкою потрібне зображення, перетягнути його у вкладку з Google і відпустити в рядку пошуку.

Так само можна шукати і зображення, збережені на жорсткому диску вашого комп'ютера - досить лише перетягнути мишкою файл зображення в рядок пошуку зображень у Google.

Завдяки цьому методу ви перевіряєте відразу два дуже важливих аспекти. Перше: чи є зображення оригінальним, або ж піддавалося обробці у фоторедакторі. У нашому випадку ми бачимо, що на зображенні було домальовано полум'я з метою використовувати його як ілюстрацію "розбомбленого" Донецька.

Інший важливий момент, який можна перевірити таким способом - дата публікування зображення, а також те, що на ньому насправді зображено. Наприклад, чи не вирішив хтось укотре видати наслідки бойових дій у Сирії за українські.
Відеофейк
Працювати з таким фейком складніше, ніж із зображеннями, оскільки простого способу пошуку по відео немає. Якщо ви запідозрили, що знайдене вами відео неправдиве, спробуйте такі способи.

По-перше, якщо ви переглядаєте вбудоване вікно YouTube на якомусь сайті, перейдіть на сам YouTube, щоб отримати про ролик більше інформації (для цього клікніть на логотип відеосервісу в правому нижньому кутку).

Наприклад, таким ось чином ми можемо дізнатися, що новина російської "Комсомольской правды" про те, що кияни освистали Яценюка і Турчинова на День перемоги в 2014 році є брехливою, оскільки відео було залито на YouTube ще рік тому - тоді Яценюк і Турчинов, будучи ще в опозиції, потрапили в немилість до прихильників Комуністичної партії.

Звичайно, настільки простих проколів дуже мало. Якщо найочевидніших ознак відеофейка немає, радимо звернути увагу на таке. Якщо в самій назві відео вказана свіжа дата і, до того ж, цей ролик багаторазово заливається на YouTube протягом короткого періоду часу, є висока ймовірність того, що це фейк. Виберіть ролик із найбільшою кількістю переглядів і почитайте під ним коментарі - високою є ймовірність того, що серед тих, хто переглянув відео, є люди, які бачили оригінал і навіть розмістили на нього посилання.

Крім того, звертайте увагу на деталі на відео - назви об'єктів, автомобільні номери, вуличні таблички. За ними часто можна визначити, про що насправді йдеться. Наприклад, таким чином ми з'ясували, що яхта Video Azimut 46, яку, відповідно до сюжету російського НТВ, одеським ополченцям нібито подарував місцевий бізнесмен для захисту узбережжя, насправді є прокатною і була орендована співробітниками телеканалу для створення брехливого сюжету.

Ще один спосіб - опишіть ключовими словами те, що бачите на відео, і введіть це в пошук YouTube або Google. Наприклад, масово поширюється фрагмент відео під назвою "Звернення до київської хунти від матері вбитого військовика 14.05.2014". Але при пошуку в YouTube за словами "звернення матері вбитого військовика" ви легко знайдете повний запис звернення, з якого стане зрозуміло, що мати насправді звертається до президента Росії Владіміра Путіна з проханням припинити військові дії в Україні.

І ще спосіб - зробіть зняток (скріншот) найбільш показового або яскравого кадру з відео і залийте його в пошук зображень у Google за описаним вище способом. Є ймовірність того, що колись хтось писав новину з цим відео і використовував яскравий зняток як ілюстрацію. Саме так іноді можна знайти першоджерело.
Свідчення очевидців
Часто свідчення очевидців перевірити важко або неможливо, але бувають винятки.

Вслухайтеся в свідчення очевидців - чи є в їхньому мовленні підтвердження тих тез, які намагаються вам донести журналісти, або ж вони кажуть про загальні речі, які ЗМІ потім використовують зі своєю метою. Наприклад, у вже згаданому нами сюжеті з яхтою співробітники НТВ також розповідають, що інший бізнесмен - донецький авіаінструктор - подарував ополченцям літак. При цьому, як пізніше з'ясувалося, інструктор відповідав на загальні запитання журналістів про літаки і стрибки з парашутом і нікому нічого не дарував. Пізніше він навіть записав про це відеозвернення.

Ще один такий приклад перекручування слів - сюжет телеканалу Russia Today, який розповів про втечу євреїв з Києва через антисемітизм нової української влади. Співробітники каналу навіть показали, як рабин Міша Капустін збирає речі й розповідає, що змушений бігти від небезпеки, що насувається. Але якщо ви вслухайтеся в його слова, то виявите, що він чомусь не говорить, небезпеки з якого саме боку він побоюється. А якщо ви пошукаєте інформацію про Капустіна, то з'ясуєте, що він є рабином не київської, а сімферопольської синагоги, і раніше виступав із публічним проханням захистити Україну і Крим від Росії, а зараз утікає з Криму саме від нової російської влади.

Також звертайте увагу на самого очевидця - чи не бачили ви його раніше. Як, наприклад, відому "гастролерку" Марію Ципко, яка регулярно дає коментарі ЗМІ в образі мешканки то Одеси, то Донбасу, то майже будь-якої іншої гарячої точки.
Повідомлення західних ЗМІ
Цей прийом часто використовується для посилення правдоподібності або авторитетності того чи іншого повідомлення. Проте серед таких повідомлень безліч вигадок маргінальних сайтів, які слід перевіряти. Наприклад, російське видання "Взгляд", яке називає себе діловою газетою, написало про те, що США відмовилися приймати тіла 13 співробітників ЦРУ, нібито убитих в Україні. При цьому видання послалося на західний сайт із гарною назвою The European Union Times. Але якщо ми підемо на це сайт, то побачимо, що посилання веде далі - на сайт WhatDoesItMean.com - вельми відомий украй маргінальний ресурс, який регулярно публікує творчість вигаданого персонажа під ім'ям Сорча Фаал. Почитавши про цього автора, ми дізнаємося, що він регулярно повідомляє читачів про громадянську війну" в США, про втечу найбільших американських корпорацій до Росії через страх перед Обамою тощо. Крім того, ми можемо з'ясувати, що The European Union Times також афілійований з WhatDoesItMean.com і звинувачується в "божевільній пропаганді ідіотизму".

Інший варіант - перекручування реальних повідомлень авторитетних ЗМІ. Наприклад, ряд сайтів повідомив про те, що 27 членів екіпажу американського есмінця Donald Cook злякалися і подали рапорт про відставку після того, як під час патрулювання в Чорному морі в безпосередній близькості біля їх судна 12 разів пролетів російський винищувач Су-24. При цьому вони послалися на представника Пентагону, полковника Стівена Уоррена, який нібито розповів про це агентству Reuters. Насправді Уоррен і справді говорив про інцидент агентству, але ні про який переляк або рапорт не йшлося - про це можна переконатися, зайшовши на сайт агентства.

Тому завжди намагайтеся знайти оригінал новини або новинного приводу.

Та найголовнішою умовою для того, щоб розпізнати фейк, є критичне ставлення до інформації, яку ви споживаєте. Інформаційна війна є вкрай важливим елементом протистояння між країнами, тому намагайтеся не йняти віри якимсь повідомленням, не переконавшись у їхній правдивості остаточно.
Автор: Олег Шанковський, для Stopfake.org.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як розпізнати фейк - StopFake

# data[].attributes.attachment_link.description
Значний відсоток інформації про резонансні події, в нашому випадку - про протистояння в Україні - не відповідає дійсності. Головною причиною цього є застосування її з метою державної пропаганди: в такому випадку новинні повідомлення використовуються не для інформування людей, а для нав'язування їм думки, вигідної тим чи іншим силам.

# data[].attributes.headline
Як обрати професію м

# data[].attributes.body
Як обрати професію майбутнього?
https://youtu.be/1bpaOg8J_Ug

# data[].attributes.headline
Келлі Макгонігал "Як

# data[].attributes.body
Келлі Макгонігал "Як перетворити стрес на свого друга"

# data[].attributes.attachment_link.title
How to Make Stress Your Friend | Kelly McGonigal | TED

# data[].attributes.headline
Ремзі Муссалам "Три 

# data[].attributes.body
Ремзі Муссалам "Три правила, як заохотити дітей навчатися"

# data[].attributes.attachment_link.title
3 rules to spark learning | Ramsey Musallam

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
- важливий момент супроводу вчителем Характеристика учня. В ній "схоплено очима вчителя" те, що вже є, і те, що може бути в майбутньому розвитку дитини. Написання характеристики - справа нелегка і відповідальна. Необхідно всебічно вивчити досягнення дитини, відчути її особистість, як сукупність різноманітних можливостей та закцентувати їх відповідно до соціально прийнятих шляхів позитивного особистісного зростання.

При написанні характеристики необхідно пам'ятати:

1. Характеристика учня - наслідок глибокого вивчення особистості учня впродовж усього навчального року в найрізноманітніших ситуаціях його шкільного та, за можливості, позашкільного життя. Якщо класний керівник не був спостережливим, не співпрацював з шкільним психологом та іншими вчителями у вивченні учня, не розв'язував проблем дитини разом з її батьками, якщо він не був зорієнтований в педагогічній діяльності на неповторну особистість кожного учня, а лише на клас у цілому, на усереднені формальні показники успішності навчальної діяльності ("добре вчиться", "слухняний"), написання характеристики учня може заподіяти шкоди дитині.
Завантажити зразки характеристик
2. Важливо, з яким наміром класний керівник береться за написання характеристики на учня. Формально дотримуючись вимог адміністрації школи? Хоче зняти з себе відповідальність за неуспішність у навчанні учня? Аби підстрахуватися на випадок перевірки його роботи з "важкими" дітьми? Коли намір подібний до вищезгаданих, марно сподіватися на те, що характеристика учня буде на користь учневі. Необхідною (але недостатньою) умовою створення доцільної в педагогічному розумінні характеристики учня є доброзичливе до нього ставлення та повага як до особистості.

3. У кожній характеристиці на учня є жорсткіші, задані стандартами моменти, і гнучкіші, що відображають індивідуальність учня. Жорсткі складають "кістяк" характеристики учня. Так, наприклад, у характеристиці має бути констатовано рівень розвитку пізнавальних процесів з точки зору вікової та групової норми. Це фрагмент "кістяка характеристики ". Та він може бути поданий так, як це доцільно для Іванка, Петрика, Маринки. Співвідношення гнучких і жорстких моментів - це справа творчості самого вчителя. Але необхідно пам'ятати: саме це співвідношення для досвідченого ока - покажчик того, наскільки неформально вчитель підійшов до справи.

6. Системотворним у характеристиці учня є його ставлення до навчальної діяльності та успіхи у ній. Це й зрозуміло. Навчання - основний вид діяльності учня в школі. Та, за потреби, вчитель доповнює характеристику відомостями про особливості взаємостосунків учнів у сім'ї (надто коли сім'я соціально неблагополучна), стан здоров'я, яскраві індивідуальні особливості та ін. У характеристиці доцільно вказати на ті сфери діяльності і спілкування дитини, що для неї найуспішніші.

Характеристика учня - візитна картка вчителя, по ній судять не тільки про особистість учня, а й про професіоналізм вчителя. Ми пропонуємо декілька варіантів написання характеристик. Це орієнтовні характеристики. В залежності від поставлених задач (характеристика при переході в школу ІІ ступеня, на психолого-педагогічний консиліум, в МППК, в військомат тощо), більше уваги приділяється тим чи іншим пунктам характеристики.

План характеристики учня початкової школи

(цим планом доцільно користуватися при написання характеристики учня в медико-психолого-педагогічну консультацію як на учнів початкових класів, так і більш старших учнів, які мають проблеми у навчанні та поведінці)

Загальні відомості про учня

1. Прізвище, ім'я та по-батькові учня.
2. Рік народження.
3. Стан здоров'я і загальний фізичний розвиток.
4. Сім'я, її склад. Заняття батьків. Побутові умови життя. Особливості виховання учня в сім'ї.
5. Домашня адреса.

1. Характеристика пізнавальних процесів.

Довільність психічних процесів.

-рівень розвитку (відповідно до вікових та групових норм);
-особливості інтелектуальної діяльності.

-рівень розвитку процесів запам'ятовування та відтворення матеріалу;
-особливості діяльності пам'яті.

-рівень розвитку довільної уваги;
-особливості організації та прояву уваги.

Сформованість найважливіших навчальних дій (постановка мети, здатність вичленити головне в завданні, визначити шляхи виконання завдання, контролювати та оцінювати свої дії тощо).
Розвиток мовлення (вміння переказати зміст тексту своїми словами, зв'язно висловити думку, обсяг словникового запасу та ін.).
Розвиток тонкої моторики (розбірливість записів, уміння дотримуватись основних вимог до письма, малювати дрібні деталі, точно обводити контур тощо).
Розумова працездатність і темп навчальної діяльності (здатність зберігати задовільний рівень працездатності протягом уроку, працювати в одному темпі з усім класом тощо).
Сильні та слабкі сторони пізнавальної діяльності дитини.

2. Особливості поведінки і спілкування учня.

(Активність у спілкуванні з ровесниками, особливості вибору партнерів для гри та занять, конфліктність, уміння звертатися до старших, поважне ставлення до вчителя, витримування необхідної дистанції під час спілкування з ним; уміння прислухатися до зауважень і вимог учителя, охайність, дотримання прийнятих у класі правил поведінки і спілкування; володіння собою в ситуаціях, що потребують зосередженості, мовчанки чи обмеження рухів; контролювання емоцій, здатність впоратися з чергуванням по класу та іншими дорученнями тощо).

Наявність і особливості навчальної мотивації.
Стійкість емоційного стану.

Стосунки з ровесниками.
Стосунки з учителями.
Ставлення до значущої діяльності.
Ставлення до себе.

Сукупність сталих психічних особливостей учнів, що виявляються в діяльності, спілкуванні, обумовлюючи типові способи поведінки.
Характеристика процесів збудження та гальмування.
Тип вищої нервової діяльності (сила-слабкість нервової системи, рухливість-інертність нервових процесів, врівноваженість-неврівноваженість).
Темперамент (сангвінік, холерик, флегматик, меланхолік).
Риси характеру.
Найактивніше виражені позитивні та негативні якості особистості.

складання характеристики на учня

І. Загальні відомості про учня

І.1. Прізвище, ім'я та по-батькові учня.
І.2. Рік народження.
І.3. Стан здоров'я і загальний фізичний розвиток.
І.4. Сім'я, її склад. Заняття батьків. Побутові умови життя.
І.4. Особливості виховання учня в сім'ї.
І.5. Домашня адреса.

ІІ. Навчальна діяльність учня.

ІІ.1. Успішність за попередні роки і в поточному навчальному році; коливання її рівня з окремих предметів; випадки неуспішності, їх причини. ІІ.3. Особливості засвоєння знань; успішність учня у навчанні; усвідомлення і прийняття навчальних завдань; активність і самостійність їх виконання; особливості сприймання і розуміння навчального матеріалу; здатність аналізувати факти, виділяти їх істотні ознаки, узагальнювати, робити висновки і застосовувати; характерні для учня способи запам'ятовування навчального матеріалу; вміння правильно і точно висловлювати думки, відповідати на запитання, переказувати текст своїми словами; емоційні компоненти навчальної діяльності учня, зокрема їх прояви під час відповідей; емоційні реакції на труднощі у виконанні навчальних завдань; здатність володіти своїми емоціями; старанність, наполегливість у виконанні навчальних завдань під час уроків і вдома; ступінь сформованості вміння вчитися, планувати свою навчальну роботу, ініціативно, організовано, акуратно, систематично її виконувати, контролювати себе; основні труднощі учня у навчанні з тих чи інших предметів, причини цих труднощів. (
ІІ.2. Ставлення до навчання: усвідомлення обов'язків школяра; зацікавлення навчанням; бажання вчитися; особливий інтерес до окремих предметів; ставлення до виконання навчально-трудових завдань, до навчання в майстернях, роботі на пришкільних ділянках; наявність інтересу до майстрування; ставлення учня до оцінювання його навчальної діяльності педагогами, іншими учнями, батьками; самооцінка учнем своїх успіхів у навчанні, його вимогливість до себе; інші мотиви його навчальної діяльності.
характеристика на учня)

ІІІ. Трудова діяльність учня

ІІІ.1. Участь у суспільно-корисній трудовій діяльності, у різних видах суспільно-корисних заходів, здійснюваних школою; виконання громадських доручень.
ІІІ.2. Ставлення до трудової діяльності: мотиви виконання трудових завдань (усвідомлення їх суспільної важливості, інтерес до продуктивної, зокрема фізичної праці, розуміння необхідності її виконання тощо); ступінь сформованості психологічної готовності до праці; особливості ставлення учня до розумової і фізичної праці; інші види діяльності, якими учень цікавиться; заняття, до яких він вдається у вільний час.
ІІІ.3. Особливості виконання трудових завдань: відповідальність, сумлінність, організованість і дисциплінованість їх виконання; ініціатива в підтриманні робочого порядку, в боротьби з неефективним використанням часу; ділові якості учня, його загально трудові вміння та навички.

ІV. Загальний розвиток учня

ІV.1. Знання: їх обсяг, глибина, систематизованість, міцність, начитаність, потреба в знаннях.
ІV.2. Розвиток сприймання й мислення: спостережливість, логічність, доказовість, самостійність, критичність мислення; володіння узагальненими прийомами розумової роботи з навчальним матеріалом; кмітливість та інші розумові властивості.
ІV.3. Культура мовлення: запас слів, уміння користуватися ним з метою спілкування, правильно, ясно, виразно висловлювати думки.
ІV.4. Інтереси: навчальні, читацькі, мистецькі, технічні, спортивні, громадські та ін.; їх стійкість та дійовість.
ІV.5. Здібності й нахили учня: загальні і спеціальні здібності до навчання; здібності до творчої діяльності (технічної, художньої, музичної, сценічної і т.п.); участь у різних видах гурткової роботи.

V.1. Дисциплінованість: усвідомлення і виконання правил поведінки; виконання дисциплінарних вимог дорослих; ініціатива у підтриманні дисципліни в класному колективі; ставлення до її порушень іншими учнями; випадки порушення дисципліни, їх частота та характер; ставлення учня до критичних зауважень, порад і вимог вчителів, класного колективу і батьків; самооцінка і самоконтроль своєї поведінки в школі, в громадських місцях, уміння володіти собою.
V.2. Колективізм: участь учня у роботі класного колективу, місце його у колективі, задоволення чи незадоволення ним; уміння колективно працювати; ставлення до товаришів, взаємовідносини з ними; дружба і товаришування, їх зміст і мотиви; конфлікти з товаришами, їх причини; авторитете учня в колективі; людяність.
V.3. Ідейна спрямованість: моральні уявлення, погляди і переконання учня, єдність моральної свідомості й поведінки учня; повага до старших, чуйність, уважність, ввічливість, чемність, щирість, правдивість у ставленні до інших; ставлення до себе самого (скромність, самокритичність, почуття власної гідності, вимогливість, прагнення до самоудосконалення своїх моральних якостей); духовні потреби; участь у громадському житті класу та школи.
V.4. Інші характерологічні риси: емоційна вразливість, сила, стійкість і змінюваність почуттів; переважаючий настрій, фактори, що зумовлюють його; рухливість, жвавість, урівноваженість поведінки; стриманість, сором'язливість; упевненість в собі, невпевненість у своїх силах; самовпевненість, наполегливість, витримка, рішучість, самовладання тощо.

Перспективи подальшого розвитку учня. Психолого-педагогічні рекомендації формування позитивних якостей особистості, подолання негативних.

Приблизна схема психолого-педагогічної характеристики учня

1. Загальні відомості про школяра (вік, клас, стан здоров'я, успішність навчання).

2. Спрямованість особистості (особиста, громадська чи ділова). Потреби і інтереси. Погляди і переконання. Свідомість і поведінка. Прагнення, мрії, ідеали.

3. Темперамент (сила, урівноваженість і мобільність нервових процесів; динаміка психічної діяльності).

4. Характер. Риси у ставленні до інших людей: доброта, чесність, принциповість і т.д. Риси у ставленні до класу і школи: боротьба за честь класу, солідарність, переживання успіхів і неуспіхів класу і школи. Ставлення до праці і навчання, наполегливість, активність, сумлінність, дисциплінованість, працелюбність. Інші індивідуальні позитивні і (якщо є) негативні риси.

5. Здібності і нахили (загальні і специфічні).

6. Емоційно-вольова сфера (розвиненість почуттів, моральних якостей, інтелекту, цілеспрямованість, наполегливість, рішучість, самостійність, витримка, сміливість та ін. позитивні, а також негативні (якщо є) властивості).

7. Пізнавальна діяльність (особливості сприйняття, спостережливість, якість пам'яті, співвідношення творчого і репродуктивного мислення, розвиненість уяви, послідовність і доказовість мислення, співвідношення образного і абстрактного мислення, швидкість мислення, його критичність, розвиненість мовлення, лексичний запас, якість писемної мови).

8. Навчання і праця (ставлення до навчання, успішність і дисциплінованість, сформованість пізнавальних умінь і навичок, ставлення до праці, якість трудових навичок, професійна орієнтація, вибір професії).

9. Самооцінка (завищена, адекватна), вимогливість до себе, самокритичність і її дійовість, ставлення до самовиховання.

10. Умови сімейного виховання (культурно-побутові і матеріальні умови у родині, взаємини у ній, ставлення учня до своєї родини, піклування родини про навчання і виховання даного школяра).

11. Місце у колективі: співробітництво, товариськість, дружелюбність, авторитет у колективі, ставлення до порушень поведінки у колективі.

12. Педагогічні висновки. Рекомендації щодо можливих заходів корекції у виховній роботі з даним учнем з боку учителів, класного колективу і самого школяра.

Зразки готових характеристик на учнів школи

______________ має хороший фізичний і розумовий розвиток, має високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Учениця надає перевагу предметам гуманітарного циклу, має широкий кругозір, любить читати. ____________ вміє висловлювати власну думку усно та письмово, доводити її, при цьому демонструючи багатий словниковий запас. Мовлення виразне, емоційне, вміє декламувати вірші.

Учениця має добре розвинуту довільну увагу, вільно переключається із одного виду діяльності на інший, вміє зосереджуватись на суттєвих фактах, вміє її розподіляти. Програмний матеріал засвоює швидко, ґрунтовно. Має добре розвинену пам'ять, швидко запам'ятовує навчальний матеріал і легко його відтворює. Вміє відрізняти істотні та другорядні ознаки предметів та явищ, має розвинену уяву.

Організована, вміє самостійно працювати з книгою, заучувати матеріал, контролює себе, дотримується режиму дня.

Вміє самостійно працювати з книгою, заучувати матеріал, контролювати себе. Дотримується режиму дня, реагує на похвалу чи осуд вчителя, любить малювати.

Спокійна, врівноважена, вихована, чуйна, користується авторитетом серед учнів класу.

Чуйна, добра, працелюбна, товариська, має добрі організаторські здібності, відвідує хореографічний та вокальний гуртки, .

________________ має хороший фізичний і розумовий розвиток, має високий та достатній рівень навчальних досягнень. Учень надає перевагу предметам математичного циклу, має широкий кругозір, дбре розвинуте логічне мислення, любить читати. Дмитро вміє висловлювати власну думку усно та письмово, доводити її при частковій допомозі вчителя, при цьому демонструючи достатній словниковий запас. Мовлення виразне, емоційне.

Учень має розвинуту довільну увагу, вільно переключається із одного виду діяльності на інший, зосереджуючи увагу на суттєвих фактах, проте не вміє її розподіляти, часто відволікається. Програмний матеріал засвоює швидко, осмислено. Має хорошу пам'ять, матеріал запам'ятовує швидко і легко його відтворює. Вміє відрізняти істотні та другорядні ознаки предметів та явищ, має розвинуту уяву.

Неорганізований, проте вміє самостійно працювати з книгою, заучувати матеріал, контролювати себе, дотримується режиму дня, реагує на похвалу чи осуд вчителя.

Часто створює конфліктні ситуації, може проявляти агресивність по відношенню до учнів класу. Відвідує хореографічний гурток.

Емоційний, вразливий, товариський, артистичний, відвідує хореографічний гурток, користується авторитетом серед школярів.

________________ має хороший фізичний і розумовий розвиток, однак навчається не в міру своїх можливостей, має достатній та середній (іноземна мова, математика) рівень навчальних досягнень. Учениця надає перевагу предметам гуманітарного циклу. Вікторія вміє висловлювати власну думку усно та письмово, доводити її при допомозі вчителя, при цьому демонструючи достатній словниковий запас.

Учениця неуважна, а тому не швидко переключається із одного виду діяльності на інший, не вміє швидко зосереджувати увагу на суттєвих фактах, не вміє розподіляти увагу. Програмний матеріал засвоює після багаторазового пояснення вчителя, може відволікатися при поясненні матеріалу. Має хорошу пам'ять, проте запам'ятовує матеріал і відтворює його при допомозі вчителя.

Вміє самостійно працювати з книгою, але заучує матеріал повільно, оскільки часто відволікається.

Швидка, непосидюча, може конфліктувати з однокласниками, відвідує хореографічний та вокальний гуртки.

Іванов Петро навчається у школі з першого класу. Зарекомендував себе як (старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний) учень. Має навчальні досягнення (високого, достатнього, середнього, низького) рівня. Навчається (в повну міру своїх сил, не в повну міру, потребує постійного контролю, не виявляє зацікавленості до навчання, навчається погано).Має довільну (зорову, слухову, механічну, змішану) пам'ять, (гарно, добре, швидко, повільно) запам'ятовує учбовий матеріал. Виявляє (логічне, образне, конкретне, творче) мислення. Має здібності до вивчення (вказати предмети). На уроках завжди (уважний, активний, байдужий, виконує домашнє завдання, допомагає товаришам). Має добрий загальний розвиток. Багато читає.
До виконання громадських доручень ставиться (сумлінно, дбайливо, недбало). Був обраний (вказати громадянську посаду). Брав активну участь (у громадському житті школи та класу, у роботі учнівського самоврядування, у культмасових заходах, у спортивному житті школи). Був учасником (шкільної, міської, обласної) олімпіади, конкурсу, турніру, нагороджений (дипломом, почесною грамотою, медаллю). (Скромний, веселий, товариський, стриманий, врівноважений, розсудливий, дисциплінований, самостійний, піддається чужому впливу чи ні). Правила поведінки (завжди свідомо виконує, не завжди, виконує на вимогу вчителя, ігнорує, має порушення дисципліни, схильний до протиправної поведінки). Користується повагою серед викладачів. Має авторитет серед товаришів. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями.
Батьки приділяють належну увагу вихованню сина (не приділяють уваги, нехтують вихованням, погано впливають та інше).

Характеристика видана для подання

Петренко Олег навчався у 1 класі з 1 вересня 20__ року.

Програмовий матеріал засвоїв на початковому рівні. Прагнення вчитися майже відсутнє. На уроках неактивний. Загальний рівень розвитку пізнавальної сфери - нижче середнього. Рівень розвитку пам'яті - низький, уваги - низький, мислення - середній, уяви - низький; мовлення - низький.

Ставлення до навчання нестійке позитивне: вважає, що вчитися треба, але інтересу до навчання та систематичності в підготовці не виявляє.

Відсутня мотивація до навчання. Учень працює за вказівкою вчителя, частіше в індивідуальному порядку, інколи задає запитання.

Хлопцеві властивий вияв позитивних емоцій. В учня високий рівень потреби у спілкуванні з ровесниками. Яскравою рисою, що спричиняє негативне відчуття себе, є "самотність". Дитина неагресивна, потребує дружби і товаришування, схильний до усамітнення.

Рівень потреб у схваленні з боку дорослих - вище середнього, з боку однолітків - високий.

Прагнення самовдосконалення відсутнє зовсім, виявляється у байдужому ставленні до власних помилок та очікуванні прихильного ставлення до себе з боку оточуючих. Найяскравіше виражені спортивні здібності.

Невпевнений у собі, не вміє відстоювати власну думку. Самооцінка дещо занижена. У конфліктній ситуації намагається самоусунутися, відійти в сторону.

Труднощі в навчанні пов'язані з недостатньо розвинутим емоційно-вольовим контролем: хлопець не доводить розпочату справу до кінця, шукає легких рішень. Ці особливості заважають йому реалізовувати яскраві спортивні здібності. Впевненість у собі, вміння спілкуватися,розвиток розумових здібностей, співпраця з оточуючими можуть допомогти

учневі досягти бажаного.

Доброзичливий, поважає старших. Позитивно сприймає оточуючих. Любить розфарбовувати, розглядати книжки, хоча читати не хоче. Самостійний. Потребує індивідуального підходу.

У виховній роботі з Олегом доцільно заохочувати його до співпраці з одноклассниками.

Психологічна характеристика учня

Тарас справляє враження компанійської, товариської людини. Позитивно сприймає оточуючих. Легко підтримує бесіду. Загальний рівень розвитку пізнавальної сфери - вище середнього. Рівень розвитку пам'яті - високий, уваги - середній, мислення - вище середнього, уяви - низький; мовлення активне, стримане, змістовне. Пізнавальна активність виражена помірно:

учень працює за вказівкою вчителя, інколи задає запитання.

Хлопцеві властивий вияв позитивних емоцій, має хороше почуття

гумору. В учня високий рівень потреби у спілкуванні з ровесниками; агресивність ситуативна помірного рівня. Нервова система характеризується високим рівнем стійкості до стресорів, учневі властива тривожність у ситуації перевірки знань.

Самооцінка дещо завищена; рівень егоцентризму відповідає особливостям цього віку; рівень самоприйняття високий. Оптимістичне самовідчуття.

Яскравою рисою, що спричиняє негативне відчуття себе, є "самотність". Впевнений у собі, вміє відстоювати власну думку. У конфліктній ситуації йому властиві такі типи поведінки, як суперництво та компроміс. У взаєминах з оточуючими нехтує думкою дорослих, схильний до усамітнення.

Рівень схильності до девіантної поведінки вище середнього. Рівень потреб у

схваленні з боку дорослих - вище середнього, з боку однолітків - високий. Страх не відповідати очікуванням оточуючих не сягає рівнязначущості.

Рівень мотивації навчання помірний, досягнення успіху - високий. Ставлення до навчання нестійке позитивне: вважає, що вчитися треба, але інтересу до навчання та систематичності в підготовці не виявляє.

Особистісно значущими цінностями для нього є "справжня дружба", "свобода", "комфортне життя", вважає, що досягти цього можна завдяки "інтелекту" та "відповідальності". Прагнення самовдосконалення виявляється у небайдужому ставленні до власних помилок та очікуванні прихильного ставлення до себе з боку оточуючих. Найяскравіше виражені спортивні здібності; виявляє інтерес до музики.

Труднощі в навчанні пов'язані з недостатньо розвинутим емоційно-вольовим контролем: хлопець не доводить розпочату справу до кінця, шукає легких рішень. Ці особливості заважають йому реалізовувати яскраві спортивні здібності. Впевненість у собі, вміння спілкуватися, достатній потенціал розумових здібностей, співпраця з оточуючими можуть допомогти учневі досягти бажаного.

У виховній роботі з Тарасом доцільно заохочувати його до співпраці з однокласниками у підготовці домашніх завдань.

ХАРАКТЕРИСТИКА
учня1 - класуВИСОКИЙ РІВЕНЬ

На кінець навчального року учениця показала високий рівень уміння читати. Вона читає плавно, правильно цілими словами, виразно. Швидкість читання -.......слів. Самостійно, в логічній послідовності переказує невеликий текст, розуміє основну думку тексту. Правильно називає персонажів твору, висловлює оцінні судження щодо поведінки, вчинків героїв. Розрізняє казку, вірш, оповідання та правильно наводить приклади кожного жанру. Знає напам'ять програмові вірші та вміє виразно їх декламувати.

При оцінюванні рівня сформованості знань з рідної мови учениця показала високий рівень. Вона вправно будує усні розповіді за картиною, опорними словами і зачином. Описує нескладні предмети за зразком, будує найпростіші міркування за даним початком і зразком. Будова речень в текстах граматично правильна, між реченнями є логічні зв'язки. Допускає 1-2 помилки у побудові речень або вживанні слів, немає орфографічних помилок на вивчені правила. Диктанти пише чітко, охайно з дотриманням правильного накреслення літер та їх сполучень. Інколи припускається 1 негрубої помилки. Техніка письма відпрацьована. Письмо плавне. Рукописний текст легко читається. Темп письма задовольняє процес роботи на уроці. Самостійно контролює всі гігієнічні правила письма. Дотримується всіх правил ведення зошита. Культура оформлення робіт в зошиті належна, допускається 1-2 грубі помилки.

Щодо навчального матеріалу з математики учениця показала високий рівень його засвоєння. Вона вміє вимірювати і креслити відрізки, знаходити периметр многокутника, будувати геометричні фігури на папері в клітинку. Учениця для розв'язку математичних завдань використовує раціональні способи і прийоми, пропонує нові шляхи розв'язку складених математичних задач на 2 дії, правильно висловлює математичні міркування. Вона досконало знає таблиці складу чисел, арифметичних дій, а саме додавання та множення. Безпомилково використовує ці знання під час розв'язування математичних завдань. Письмові роботи виконує чітко, відхилень від вимог до оформлення немає. Накреслення букв та цифр у роботі правильне. Інколи припускається 1 грубої чи 1 негрубої помилки.

На уроках природознавства учениця правильно відповідала на всі запитання, показала, що може застосувати здобуті знання в нестандартних ситуаціях, пояснити найпростіші закономірності природних явищ. Учениця легко сприймає творчі завдання, що вміщені у зошиті та підручнику.

Учениця має уявлення про різні види технічної творчості. Виявляє позитивне ставлення до праці при наявності завдань пошукового типу з технічного і художнього конструювання. Віддає перевагу творчим завданням за власним задумом. Художньо - образне мислення високо розвинуто.

Учениця виконує фізичні вправи та контрольні навчальні нормативи на високому рівні.

На кінець навчального року учень показав середній рівень уміння читати. Читає плавно складами, усвідомлює фактичний зміст лише з допомогою вчителя. Темп читання ......... слів за хвилину, що на 5 - 7 слів нижче від нормативного. Припускається 3-5 мовних помилок. Під час переказу твору зосереджує увагу лише на подіях, хоч не завжди, розуміє, як вони між собою пов'язані. Учень точно, як у тексті, називає окремих персонажів, може з допомогою вчителя розрізнити основні жанри вивчених творів. Під час декламування віршів напам'ять припускається мовних помилок, а також помиляється в інтонуванні кінця речень.

При оцінюванні рівня сформованості знань з рідної мови учень показав середній рівень. Школяр будує розповіді за картиною, опорними словами, описи нескладних предметів, які відзначаються певною зв'язністю, але збідненим змістом. Неповно розкриває головну думку, є недоліки в структурі тексту, допускає 6-8 орфографічних помилок, або помилок у побудові речень. Диктанти пише розбірливо, але неохайно, з відхиленнями в накресленні літер. Допускає 5-7 помилок. Техніка письма сформована, але не повністю (часто міняє положення руки). Букви у тексті переважно рівномірні., але є значна кількість відхилень у написанні букв та їх поєднань Дотримується гігієнічних правил письма частіше під контролем учителя, ніж самостійно. Письмові роботи в зошиті виконує з частими відступами від правил їх оформлення, допускає 5-7 орфографічних та пунктуаційних помилок.

Щодо навчального матеріалу з математики учень показав середній рівень його засвоєння. Він знає десятковий склад чисел, вміє записувати двоцифрові числа у вигляді суми розрядних доданків. Знає назви компонентів множення і ділення, вміє виконувати за зразком дії додавання та віднімання в межах 100 (усно й письмово). Також знає одиниці довжини, вартості, часу, маси. При розв'язуванні простих задач припускається помилок, а складені задачі на 2 дії розв'язує з допомогою вчителя. Учень знає напам'ять окремі табличні випадки додавання та множення. Використовує свої знання під час виконання математичних завдань. Письмові роботи пише розбірливо, але є значна кількість відхилень у написанні букв та цифр. Інколи відхиляється від вимог до культури оформлення письмових робіт з математики. Припускається 5-7 грубих помилок.

На уроках природознавства учень на репродуктивному рівні може відтворити незначну частину навчального матеріалу, доповнює і уточнює свою відповідь за навідними запитаннями вчителя. Потребує допомоги вчителя у проведенні спостережень, дослідів, практичних робіт, виконанні завдань в зошиті.

На уроках праці виконує завдання у відповідності до технологічних карток. Правил безпеки праці не порушує. Виконує завдання у відповідності то технологічних карток. За зразком конструює та оздоблює вироби. Художньо - образне мислення розвинуто слабо.

Здатний виконати окремі контрольні нормативні показники та вправи комплексного тесту оцінки стану фізичної підготовленості.

На кінець навчального року учень показав достатній рівень уміння читати. Учень читає плавно, правильно словами - складами у темпі .........слів за хвилину. Усвідомлює зміст твору з незначною допомогою вчителя, основну думку - під керівництвом педагога. Допускає неточності у словесному вираженні свого ставлення до подій, вчинків персонажів. Практично розрізняє твори за жанрами (з незначною допомогою вчителя). Під час декламування віршів іноді неправильно регулює темп читання і силу голосу.

При оцінюванні рівня сформованості знань з рідної мови учень показав достатній рівень. Учень досить вправно будує розповіді за картиною, опорними словами і зачином, описує нескладні предмети. У текстах, що він складає, наявні всі складові частини, але допущено 3 - 5 орфографічних помилок, або у будові речень і вживанні слів. Диктанти пише чітко, але є окремі відхилення від правильного накреслення літер та їх сполучень. Допускає 2-4 помилки. Техніка письма майже відпрацьована. Письмо відносно якісне. Гігієнічні правила старається виконувати. Рукописний текст читається темп письма достатній. Письмові роботи переважно виконуються акуратно, однак іноді відступає від правил оформлення робіт, допускає 2-4 помилки.

Щодо навчального матеріалу з математики учень показав достатній рівень його засвоєння. Він вміє читати і записувати суми, різниці, добутки, частки чисел. Вміє знаходити значення виразів на дві дії. Розв'язує прості задачі та складені задачі на 2 дії, вміє складати та розв'язувати обернені задачі до простих задач. Знає співвідношення між одиницями довжини, вартості, часу та використовує їх під час розв'язування задач. Учень знає таблиці складу чисел, арифметичних дій, а саме додавання та множення. Правильно використовує ці знання при розв'язуванні математичних завдань, але інколи припускається помилок. Письмові роботи виконує охайно, відхилення від вимог до оформлення письмових робіт незначні. Записи робить розбірливо, букви та цифри зображені в цілому правильно. У роботі припускається 2 - 4 помилок.

На уроках природознавства учень в основному послідовно, логічно, самостійно відтворює навчальний матеріал, але допускає окремі неточності. Самостійно спостерігає, виконує завдання у зошиті, практичні роботи, хоч результати їх не зовсім точні або неакуратно оформлені.

Позитивне ставлення до праці виникає при наявності репродуктивно-пошукових завдань з художнього і технічного конструювання. Уміє самостійно планувати послідовність художньо-трудових дій. Самостійно працює за технологічними картами. Оздоблює вироби за власним задумом з дотриманням естетичних вимог. Художньо - образне мислення достатньо розвинуто.

Учень володіє технікою виконання фізичних вправ, виконує контрольні навчальні нормативи і вимоги, вправи для обов'язкового повторення і домашніх завдань.

При оцінюванні рівня графічних навичок письма і дотримання гігієнічних правил письма учень показав початковий рівень. Списаний текст читається нелегко. Літери пререважно непропорційні, нахил літер різний, зустрічається дзеркальність , друковані літери замість рукопистних, поєднання букв відсутнє чи переважає неправильне. Лінійності майже не дотримано. Допускається 4 і більше орфографічних помилок.

Щодо навчального матеріалу з математики учень показав початковий рівень його засвоєння. Він може читати, записувати і порівнювати числа в межах 20. За допомогою вчителя розв'язує найпростіші приклади і задачі. Він розпізнає геометричні фігури, вміє схематично їх зображувати. Математичні завдання учень виконує під керівництвом вчителя. Погано знає таблиці складу числа, додавання в межах 10. Знання засвоєні лише на рівні вмінь. При виконанні письмових робіт є багато відхилень від вимог до культури оформлення робіт з математики. Спотворені форми більшості цифр і букв, не витримується однаковий нахил та розмір їхнього написання. Припускається 8 і більше грубих помилок.

На кінець навчального року учень показав початковий рівень уміння читати. Він читає відривними складами, окремі слова - плавно складами. Темп читання - на 10 і більше слів нижчий від нормативного. Частково усвідомлює зміст прочитаного. Утруднюється в повному обсязі вивчити напам'ять вірш та виразно його продекламувати.

Режим дня школяра в основному дотримується. Пропуски навчальних занять з неповажних причин відсутні. Хворіє рідко. ----------- Працьовитий. Будь-яку роботу, завжди виконує охоче, намагається зробити її добре.

Містить в належному порядку власні та позичені йому речі. Охайно одягнений, підтягнутий. З однолітками товариський, воліє спокійні ігри. В ігровій діяльності порушень немає, дитина вміє підкорятися загальним правилам гри. Допомагає товаришам, коли його просять. Вміє співчувати.

Хлопчик ввічливий і тактовний з оточуючими. Навчальна діяльність на низькому рівні. Зазнає труднощів при оволодінні програмним матеріалом, виявляє недостатньо сформовані основні навчальні вміння та навички, низьку успішність з російської мови, математики. Загальний темп діяльності середній. Ситуації успіху викликають у дитини позитивні емоції. Переважаючий тип настрою спокійний, врівноважений. Пізнавальні інтереси в навчальній сфері сформовані недостатньо повно. Хлопчик не приймає активну участь в ході уроку, так як невпевнений у правильності своїх відповідей. Спостерігається низька активність уваги, підвищена стомлюваність в кінці навчального дня.

На уроках завжди спокійний. У школяра переважає наочно-образне мислення, а словесно-логічне розвинене ще не в повній мірі. У --------- уповільнене сприйняття і осмислення нового навчального матеріалу. Йому потрібна постійна організуюча допомога вчителя у вигляді навідних запитань, підказок, опора на наочний матеріал. Міцність запам'ятовування низька. Відтворення навчальної інформації (правил, текстів, таблиці множення, змісту завдань) неповне, неточне. Самостійно застосувати вивчений матеріал на уроці не може.

Робить багато помилок і не помічає їх при перевірці. При колективному обговоренні та поясненні будь-яких завдань, сенс не ухвативает. У його зошитах завдання виконані неправильно, навіть якщо ці ж завдання були виконані на дошці і перевірялися. Краще розуміє матеріал тільки після індивідуальних додаткових занять. Рівень розвитку мовлення дитини не відповідає віковій нормі. У школяра спостерігається відставання у розвитку фонематичного сприйняття: учень не може проаналізувати звуковий, складовий склад слова, допускаючи пропуски, перестановки, додавання букв. Учень по прослушанному тексту відповідає на запитання однозначно, не може скласти поширене речення, здійснити послідовний точний переказ. У нього спостерігається недостатня виразність мови, тихий і невпевнений голос, низька мовна активність і бліда емоційне забарвлення самостійних висловлювань.

У промові мало прислівників, складних прийменників, визначень, доповнень. Учень складає прості непоширені пропозиції із заданим словом або по картинці, але утруднюється ускладнити структуру вихідного пропозиції з питань, додати кілька слів в незакінчену пропозицію. Дитина читає повільно, невиразно, без інтересу, часто виявляє недостатнє розуміння прочитаного. Читання з помилками, по здогаду. Спосіб читання по складах.

При читанні допускає помилки: заміни букв, пропуски, перестановки букв. Переказати прочитане, учень вагається. Вірші напам'ять практично не запам'ятовує. ------------ З малою кількістю помилок списує короткі друковані та рукописні тексти. При листі під диктовку допускає стійкі специфічні помилки: не ставить крапку в кінці речення, плутає і пропускає букви, не використовує оУкраіниографіческіе правила 1 класу, пише прийменники злито.

Все це пов'язано з недостатнім оволодінням звуковим аналізом, оУкраіниографіческіе помилки, пов'язані з невмінням застосовувати вивчені правила. Часто чи додають не дописує елементи букв. Самостійні роботи виконує повільно. Погано знає таблицю множення; допускає помилки при додаванні і відніманні двозначних чисел; не вміє самостійно вирішувати завдання; не знає назви компонентів чисел при додаванні, відніманні, множенні і діленні; не справляється зі складанням обернених задач; утруднюється при виконанні геометричних завдань; багато помилок пов'язаних з нумерацією чисел. Хлопчик любить малювати, ліпити з пластиліну, робити аплікації, із задоволенням займається на уроках фізкультури, музики.

Характеристика випускника

Єгоров Віктор навчався в школі з 1 по 9 клас. За час навчання в школі показав себе старанним учнем. Навчальним матеріалом опанував на середньому рівні.

Навчався не в повну міру своїх сил. Має довільну пам'ять, добре запам'ятовував навчальний матеріал. Проявляє конкретне мислення. Має здатність до вивчення гуманітарних дисциплін.

Точні науки викликають труднощі у вивченні.

До громадських доручень ставився не завжди сумлінно. Брав участь у житті школи, але ініціативи ніколи не виявляв. Правила поведінки виконував не завжди.

Хлопець доброзичливий, добрий, працьовитий. Користувався авторитетом серед учнів, мав багато друзів, особливо серед старших. Віктор легко піддається чужому впливу.

Вихованням сина займалася мама (батько помер), яка не завжди приділяла належну увагу синові.

Сидорова Микола навчається у ЗОШ № 1 м. Сватове з першого класу. Зарекомендував себе як(старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний) учень Володіє учбовим матеріалом на (високому, достатньому, середньому, низькому) рівні. Навчається (в повну міру своїх сил, не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю, не виявляє зацікавленості до навчання, навчається погано). Має довільну(зорову, слухову, механічну, змішану) пам'ять, (гарно, бобре, швидко, повільно) запам'ятовує учбовий матеріал. Виявляє (логічне, образне, конкретне, творче) мислення. Має здібності до вивчення (вказати предмети). На уроках завжди (уважний, активний, байдужий, виконує домашні завдання, допомагає товаришам). Має добрий загальний розвиток. Багато читає.

До виконання громадських доручень ставиться (сумлінно, дбайливо, недбало). Був обраний (вказати громадську посаду). Брав активну участь (у громадському житті школи та класу, у роботі учнівського самоврядування, у культмасових заходах, у спортивному житті школи). Був учасником (шкільної, міської, обласної) олімпіади/конкурсу/турніру, нагороджений (дипломом, почесною грамотою. медаллю). (Скромний, веселий, товариський, стриманий, врівноважений, розсудливий, дисциплінований, самостійний, піддається чужому впливу). Правила поведінки (завжди свідомо виконує, виконує не завжди, виконує на вимогу вчителя, ігнорує, має порушення дисципліни, схильний до протиправної поведінки). Користується повагою серед викладачів. Має авторитет серед товаришів. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями.

Батьки приділяють належну увагу вихованню сина (не приділяють уваги, нехтують вихованням, погано впливають).

Характеристика на учня видана для подання у (районний військовий комітет, вищий навчальний заклад, ПТУ тощо).

Додати коментар

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
психолого-педагогічна характеристика

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
характеристика на учня

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
характеристика

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
характеристика учня

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
на учня школи

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Адміністратор

# data[].attributes.attachment_link.title
Рекомендації класним керівникам щодо складання психолого-педагогічних характеристик + зразки характеристик на учнів

# data[].attributes.attachment_link.description
важливий момент супроводу вчителем Характеристика учня. В ній "схоплено очима вчителя" те, що вже є, і те, що може бути в майбутньому розвитку дитини. Написання характеристики - справа нелегка і відповідальна. Необхідно всебічно вивчити досягнення дитини, відчути її особистість, як сукупність різноманітних можливостей та закцентувати їх відповідно до соціально прийнятих шляхів позитивного особистісного зростання.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Чи є надійні способи вчасно помітити спробу психологічної агресії? Ніхто з нас не застрахований від того, що в якийсь момент стане адресатом або "ціллю" маніпулятора свідомістю чи зловмисного навіювання. Оскільки маніпулювання найчастіше має прихований характер, далеко не завжди можна точно визначити факт його присутності в конкретній події. Позаяк усе більше удосконалюється саме техніка прихованого "впровадження" в чужу психіку всіляких програм за типом комп'ютерних вірусів. Це порівняння цілком правомірне: з метою маскування деякі з таких вірусів можуть не виявляти жодної активності певний час після впровадження і це надзвичайно утруднює їх виявлення.

Очевидні два основних напрями: ретельне відстеження ситуації, включаючи емоційну оцінку, й свідомий аналіз для виявлення наперед відомих механізмів психологічного впливу чи маніпулювання.

Засоби розпізнавання загрози можуть бути розмежовані на "специфічні" та "неспецифічні" подібно до того, як розподілені за цією ознакою види психічного захисту.

Небезпека психічної агресії може бути сприйнята людиною на рівні як відчуттів, так і розуму.

Таким чином, у тлумаченні будь-яких відомостей задіяна свідомість; важливий практичний досвід, наявність певних теоретичних знань, зокрема про можливу техніку впливу, мету, яку переслідує маніпулятор. І це можна уважати "неспецифічними" засобами виявлення. З іншого боку, емоційна оцінка, яскраве інтуїтивне відчуття загрози в багатьох випадках виходять за значущістю на перший план - їх слід віднести до "специфічних" засобів.

Відстеження всіх змін ситуації, в якій ми схильні бачити потенційну небезпеку прихованого впливу, дозволяє виявити певні ефекти, які характерні для нього та можуть уважатися індикаторами. Загальною ознакою наявності маніпулятивних спроб є "порушення балансу окремих змінних у спілкуванні".

Тут можна виділити кілька відомих прийомів впливу. Передусім це прийом, в основі якого лежить накопичений досвід спілкування з конкретною людиною. Логічно передбачити, що, переживши одного дня маніпулятивний вплив, ви не "потрапите" на той же гачок пізніше. Дитя, яке "тоне в сльозах" у магазині, коли йому не купують ляльку, забуває про "горе" через якусь мить. Природно, що батьки, знаючи про мету такого "приступу" і його нетривалість, не піддаються на провокацію.

Неправильне співвідношення виграш - плата. Такий прийом проявляється в тому, що отриманий результат не відповідає докладеним зусиллям. Наприклад, ви несподівано отримуєте приз, але не брали участі ні в яких розіграшах, лотереях. Або улюблений прийом так званих "лохотронників": на вулиці вам "дарують" пробник духів, пластикову картку знижок тощо. Утім, таке співвідношення може виникнути внаслідок помилок при плануванні сил. Скажімо, ви хочете вмовити подругу піти з вами в кіно, розраховуючи задіяти всі свої аргументи. Подруга погоджується, як тільки звучить сама пропозиція. Помилка полягає в тому, що ви не врахували, що вона сама давно хотіла подивитися фільм.

Дисбаланс у розподілі відповідальності за проведені дії та прийняті рішення. Це випадки, коли адресат раптом невідомо чому стає "зобов'язаним" щось зробити. Або ж навпаки - з вас раптом, без особливих на те причин, зняли відповідальність за ухвалення якогось рішення.

Деформація врівноваженості елементів ситуації. Тут слід звернути увагу на незвичність компонування чи подання інформації, відволікання уваги на другорядні деталі. Наприклад, коли вам потрібно підписати важливий документ і ви намагаєтеся зосередитися на ньому, ваш діловий партнер може, наприклад, запитати: "Якою ручкою ви зазвичай любите підписувати документи: кульковою чи чорнильною?". "Кульковою", - допустимо, відповісте ви. Психолог М.Еріксон називав це ілюзією вибору або помилковим відчуттям альтернативи. Мало того, що в такому випадку вашу увагу переключають на предмет, який не має жодного відношення до справи, та ще й, якщо задуматися, вам пропонують вибір без вибору. У деяких людей до того ж виникає неусвідомлене відчуття вдячності за виявлений інтерес до своєї персони й відповідаючи на питання, людина ніби сама погоджується з тим, що підписувати цей документ їй прийдеться улюбленою кульковою ручкою".

Г.Мельник уважає, що в практиці ЗМІ широко використовуються такі методи, коли ставлення аудиторії до тих чи інших явищ довкілля формується за допомогою спрощених вистав (стереотипів, іміджу, міфів, чуток), які впроваджуються в потік "організованих" новин, автоматично викликаючи в масовій свідомості або негативну, або позитивну реакцію на конкретну подію.

Невідповідність інформації, що передається різними каналами. Наприклад, при уважному вивченні співрозмовника можна помітити невідповідність вербальної й невербальної інформації. Якщо адресат знайомий із невербальною специфікою, то відмітити "каверзу" не буде занадто важко.

Прагнення стереотипізувати поведінку адресата впливу. Найчастіше цей прийом полягає у зверненні до певних рольових чи статусних позицій адресата, прагненні апелювати до його звичок або усталених ритуалів.

Незрозумілий дефіцит часу на ухвалення рішення. Наприклад, після нетривалого обговорення проблеми, посилаючись на намічені плани, опонент збирається вирушати, але чекає вашої відповіді неодмінно зараз.

У гіпнозі часто використовується такий прийом, як "негативна команда", на якому, власне, побудовані деякі рекламні акції. Його можуть застосувати й під час ділової бесіди, якщо в доброзичливо-жартівливому тоні, без прихованого підтексту скажуть: "Будьте уважні при ознайомленні з цими документами, не розслабляйтеся, не втрачайте контроль, ви повинні все ретельно перевірити. А то зараз часто обманюють". Після таких слів ви можете пройнятися абсолютною довірою до свого партнера та виявити, що почали втрачати контроль, розслаблятися й узагалі готові хоч зараз підписати все, що вам скажуть. Якщо ви відчуваєте щось схоже, краще перенести розгляд документів.

Маніпулятивний вплив можна відчути і прислухаючись до свого стану. Тут, окрім явних сигналів, є сенс пригадати так звані передчуття та підсвідомий захист, на які зауважують, на жаль, в основному після впливу. Часто можна почути фрази: "Недарма він здався мені таким дивним", "У якийсь момент у голові промайнула думка про нечесну гру" або "Адже в мене виникало відчуття, що це пастка".

До такого підсвідомого захисту слід віднести:

Незрозуміле роздратування адресата стосовно партнера по комунікації. Цілком можливо, що антипатія викликана прагненням опонента завоювати вашу увагу більшою мірою, ніж ви того бажаєте Або ж, скажімо, неприязнь виникає як відповідь на якесь прагнення, яке вже виявилося в дії маніпулятора.

Відчуття утиску свого авторитету. Нав'язливе бажання довести свою силу, продемонструвати перевагу над партнером цілком може бути реакцією у відповідь на прагнення маніпулятора вивчити поведінку адресата впливу, керувати нею. Проте тут варто бути обережним, адже якщо подібні наміри стають хоч певною мірою помітні та мають "напівприхований" характер, то, швидше за все, потрібно вбачати в них спробу спровокувати демонстрацію сили.

Несподівана зміна фонових станів. Часто напруження, агресія, метушливість виникають як реакція на втрату, заподіяння якої адресат впливу сприймає несвідомо.

Що стосується очевидних внутрішніх сигналів при спробі впливу, то тут можна назвати такі:

Частий і очевидний прояв психічних автоматизмів. Маніпулятор навмисно запускає автоматизми адресата.

Стан звуження свідомості. Він може відчуватися в незрозумілому обмеженні обговорюваних тем, ідей або постановці лише ситуативної, проміжної мети (на шкоду перспективній, головній).

Очевидно, що наведений вище перелік не претендує на завершеність; він може й повинен стати лише основою для складання власного списку індикаторів небезпеки.

Якщо при маніпулюванні використовуються основні життєві образи та ідеї, то неправильно, викривлено спрацьовує внутрішній механізм захисту від цих життєвих цінностей.

Важко уявити, до чого призведе захоплення технологіями маніпулювання - можливо, й до повної деградації людини як особистості. Ми завжди були, є і будемо об'єктами маніпулювання. Але чи станемо ми жертвами цих маніпуляцій, залежить від нас і нашого бажання боротися проти насильства над особою.

Аби протистояти маніпулюванню свідомістю, варто дотримуватися кількох простих правил:

1. Установити точно свої життєві цілі та пріоритетність їх досягнення. Не піддаватися на пропоновані ззовні інші цілі, ігноруючи спокуси - гроші, посади тощо.

2. Визначити свої життєві принципи. Тільки сама людина протягом життя має право їх змінювати.

3. Завжди аналізувати життєві ситуації. Перше Й головне питання при цьому: "А кому це вигідно?" - мусить мати однозначну відповідь: "Мені та близьким людям" або "Мені та всім іншим". Якщо відповідь інша, це означає, що виникла небезпека стати жертвою чужих маніпуляцій.

4. Не піддаватися, якщо є хоч мінімальні підозри, що хтось намагається підштовхнути до певного рішення, запитуючи себе, чи є потреба в такому рішенні.

5. Ураховувати думку інших людей, а якщо вона суперечить вашій, - розібратися, хто жертва маніпуляцій - ви або ваші опоненти.

6. Довіряти собі та своєму внутрішньому "Я".

7. Постійно ламати стереотипи у своїй свідомості, використовуючи уяву.

8. Читати, вчитися, поповнювати запас знань, але чітко аналізувати інформацію.

9. Турбуватися про оточуючих, бути альтруїстом. Хвороблива саморефлексія рано чи пізно призводить до того, що людина сама стає жертвою маніпулювання чи й того гірше - маніпулятором.

10. Не піддаватися масовим настроям - паніці, ейфорії, злості тощо.

11. Критично оцінювати ЗМІ, по можливості знати, кому належить інформаційний ресурс і чиї інтереси він представляє.

12. Критично, неемоційно та без зайвої втоми чи перевтоми оцінювати одержувану інформацію.

13. Не маніпулювати іншими, остерігаючись "ефекту Сатани" - зміни власної свідомості.

14. Критично ставитися до тренінгів особистісного зростання, семінарів із НЛП. Оцінювати й аналізувати одержувану інформацію, але не входити в емоційний контакт з організаторами заходів.

15. Викривати маніпуляторів та їхні маніпулятивні дії. Це дасть можливість іншим людям прозріти. Прозріння - це момент звільнення.

Маніпулювання, від яких не варто захищатися
У житті далеко не всі маніпулювання здатні завдавати шкоди та переслідують несприятливу для адресата мету.

По-перше, деякі технології маніпулятивних впливів настільки громіздкі, складні та невиразні, що їм притаманна тенденція до саморуйнування. Такі впливи розраховані на опір опонентів. Якщо його немає, впливи втрачають сенс.

По-друге, є низка ігор, які включають маніпулювання, наприклад сексуальні. Рідко хто починає спокушати з прямого заклику "давай..", скоріше це відбувається за допомогою серії маніпулювань.

Інколи за різних причин чинити опір маніпулюванню не хоче сам адресат, наприклад, якщо йому зрозумілі мотиви маніпулятора або якщо маніпулювання викликає естетичне захоплення. У одному з творів російської класики XIX століття герой, подорожуючи, програв всі свої гроші офіцеру-шулеру. Він не стільки переживав, що втратив засоби існування, скільки захоплювався тим, як його вправно "надули". Маніпулювання передбачає певну закритість інформації, таємницю, яка може бути розкрита лише після його завершення. А таємниця завжди викликає інтерес.
Як протистояти маніпулюванню організаціям та компаніям:

o необхідно безупинно, за допомогою різних "індикаторів" - інформаційних приводів, дій компанії, інтерв'ю перших осіб - демонструвати свою надійність й успішність у подоланні складних часів;

o якщо переважають негативні новини, компанія повинна генерувати позитивні приводи й усіляко підкреслювати свою активність у боротьбі за кожного клієнта, співробітника, партнера. Приклад адекватного реагування - дії керівництва Deutsche Bank (Німеччина), яке заявило, що не скористається фінансовою допомогою держави, навіть якщо парламент схвалить надання засобів цій фінансовій організації. За оцінкою банку, в його розпорядженні достатньо засобів, щоб вистояти в умовах глобальної фінансової кризи. Ще один сильний піархід: генеральний директор банку Й.Акерманн відмовився від щорічної премії в кілька мільйонів євро на користь молодших співробітників банку. За заявою Deusche Bank, ще три топменеджери фінансової організації взяли приклад із Акерманна;

o сформулювати й донести до учасників ринку та ЗМІ основну позицію щодо поточних подій - яким чином планується переборювати труднощі, що робиться для зміцнення стабільності (фінансової, інформаційної тощо), які заходи проводяться стосовно колективу;

o використовувати тактику "відкритих долонь", коли організація демонструє бажання відповідати на важкі запитання;

o якщо ж організація перебуває на грані розвалу чи в критичному стані, необхідно формувати свою версію того, що відбувається, й подальшого репозиціонування тощо;

o не рекомендується додержуватися стратегії "відходу в тінь", ніяк не реагуючи на запити ЗМІ або даючи відповідь "без коментарів". Це загрожує наростанням різного роду негативних чуток (скажімо, що насправді в компанії звільнили не 10 %, а всі 50 % співробітників і це тільки початок);

o піар перших осіб стає ключовим компонентом для всієї комунікаційної політики структури: у період кризи активність керівників організації має набагато більше значення, ніж у звичайних умовах; керівник стає основним ньюсмейкером, репутаційним гарантом і "рупором" для політики організації; персональна репутація лідера підтримує корпоративну, а не навпаки;

o планувати "контрпанічні" операції;

o актуалізувати солідарність членів колективу й структур, що відіграють значну роль у життєдіяльності організації;

o швидко реагувати на перші сигнали про дезінформацію громадськості;

o підкреслювати сильні сторони організації;

o у перші дні після початку чорних піардій необхідно мобілізувати, як мінімум, чотири ресурси: керівництво організації, співробітників, лояльних журналістів та органи державної влади;

o у перші години "нападу" слід оперативно проаналізувати ситуацію й зрозуміти, хто замовник інформаційної атаки, які цілі переслідує організатор, якими ресурсами володіє (інформаційними, фінансовими, адміністративними, людськими, технологічними тощо); після чого вибрати стратегію реагування на кризову ситуацію;

o підтримувати готовність до режиму проведення активних переговорів з органами державної влади, ЗМІ, широкою громадськістю;

o розробити різні варіанти сприятливого виходу з кризової ситуації;

o проінструктувати співробітників у потрібному ключі про ситуацію, що склалася навколо організації, провести тренінг "Як вижити в кризових умовах";

o забезпечити підтримку органів влади;

o формувати лояльність засобів масової інформації до організації;

o організувати гарячу телефонну лінію, відслідковувати актуальні теми й питання та публікувати відповіді на них і додаткову інформацію на сайті установи, оперативно розміщати інформаційні повідомлення на сайті та у ЗМІ, провести онлайнівську конференцію керівника організації тощо;

o сканувати інформаційні поля ЗМІ й неформальні канали комунікації (форуми і блоги); фіксувати та вивчати всі "панічні" вхідні дзвінки на саІІ-центр організації.

Аналізуючи форми, методи й технології маніпулятивного впливу, можна зробити невтішний висновок, що сьогодні людина не в змозі повністю захистити себе від впливу всіх направлених на неї маніпулювань.

По-перше, кількість маніпулятивних впливів та їх різноманітність настільки великі, що складно уявити, в якому напруженні повинен перебувати адресат, аби проконтролювати й проаналізувати всі свої стани, зміну поведінки партнера та ситуації. По-друге, часто адресат сприймає маніпулювання лише на підсвідомому рівні, навіть не здогадуючись про його присутність.

Проте найбільш сильні та грубі впливи можна виявити й запобігти таким діям. Для цього варто слідкувати за збереженням цілісності свого "Я", прислухатися до внутрішнього голосу та зіставляти його із зовнішньою поведінкою опонента.

Уміння захистити себе від маніпулятивного впливу потрібне також пі-арфахіецям. Одним із завдань ЗМІ є здійснення впливу на ключові аудиторії. Ситуація, коли людина впливає сама, але не вміє розпізнати чужий вплив і захистити себе від нього, таїть у собі небезпеку ураження маніпулятора його ж зброєю.

# data[].attributes.attachment_link.title
Як розпізнати загрозу маніпулювання й протидіяти йому

# data[].attributes.attachment_link.description
Чи є надійні способи вчасно помітити спробу психологічної агресії? Ніхто з нас не застрахований від того, що в якийсь момент стане адресатом або "ціллю" маніпулятора свідомістю чи зловмисного навіювання. Оскільки маніпулювання найчастіше має прихований характер, далеко не завжди можна точно визначити факт його присутності в конкретній події.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Відділ Освіти

# data[].attributes.attachment_link.title
Короткометражный фильм 'Щенок' Булінг в учнівському середовищі

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Запорукою нормального функціонального стану учнів у процесі навчальної діяльності, можливості підтримувати розумову працездатність на високому рівні та запобігати передчасному стомленню є правильна організація уроку, рівень його гігієнічної спрямованості. Завдання школи не тільки дати дитині необхідну освіту, а й зберегти в процесі навчання її здоров'я.

У розпорядку дня учня стомливі статичні навантаження переважають над динамічними, які природні для молодших школярів, оскільки розвиток рухових центрів, особливо активний у 3-6 років, у них продовжується. Виконання домашнього завдання теж вимагає тривалого вимушеного збереження статичної робочої пози. Наслідком цього є тривале і значне навантаження на опорно-руховий апарат, серцево-судинну і нервову системи, що призводить до порушення їх функцій.

Об'єктивною реакцією на діяльність є стомлення.
Втома (стомлення) - закономірний процес тимчасового зниження працездатності, що виникає внаслідок тривалої, інтенсивної роботи.
Науковці використовують також термін "стомленість". Стомлення і втома є об'єктивними явищами, а стомленість - суб'єктивним.
Стомленість - суб'єктивне психічне явище, яке супроводжується відчуттям слабкості та небажанням працювати.
Досить часто втома розвивається внаслідок відсутності звички до систематичної праці. Щоб подолати втому необхідно відпочивати, в іншому разі розвивається перевтома.

Перевтома - порушення нормального фізіологічного функціонування організму, що може свідчити про певне захворювання.

Це проміжний між здоров'ям та хворобою стан організму, що потребує негайного педагогічного та медичного втручання.

Біологічне значення втоми полягає в тому, що вона призводить до виникнення гальмування у нервових клітинах, забезпечуючи таким чином захист всього організму, насамперед центральної нервової системи, від перенапруження і руйнування. Проблему втоми розв'язують у три етапи: виявляють її причини та механізми розвитку; діагностують втому та оцінюють працездатність; розробляють методи профілактики втоми.

За різних видів м'язової діяльності основними причинами розвитку втоми є сукупність порушень в основних функціональних системах організму:

а) нервово-м'язовому апараті у зв'язку зі зміною обміну речовин та зниженням провідності синапсів;

б) центральній нервовій системі внаслідок зниження збудливості нервових центрів через сильну та тривалу дію рецепторних імпульсів;

г) ендокринній системі у зв'язку з надлишковим надходженням у кров гормонів гіпофіза і надниркових залоз за емоційного напруження чи. навпаки, внаслідок послаблення функцій цієї системи при тривалій виснажливій роботі;

ґ) системах кровообігу та дихання за рахунок ослаблення скорочувальної здатності серцевого м'яза та дихальних м'язів, що уповільнює кисневе постачання організму і окислення продуктів обміну.

Значення кожної причини втоми змінюється залежно від характеру, інтенсивності та тривалості трудової діяльності. Наприклад, втома швидко розвивається у разі монотонної, статичної та сенсорно збідненої діяльності.

Серед чинників навчального середовища найбільше на працездатність учнів упливають мікроклімат приміщення, особливо температура, вологість і швидкість руху повітря, рівень шумів, характер освітлення. Розвиток втоми залежить від стану здоров'я учнів, психологічних показників - рівня тривожності, вольових якостей, уваги тощо.

Прояви (ознаки) втоми бувають такими:

1) відчуття слабосилля (людина відчуває погіршення працездатності навіть тоді, коли продуктивність праці не знижується; воно виражається як переживання особливої, обтяжливої напруги та невпевненості; людині здається, що вона не може продовжувати роботу належним чином);

2) розлад уваги, що є однією з найчутливіших до втоми психологічних характеристик;

3) розлади моторної сфери (уповільнення чи безладна квапливість рухів, розлад їх ритму, послаблення точності та координації рухів);

4) погіршення пам'яті та мислення (особливо при втомі у процесі розумової діяльності);

5) ослаблення волі (зменшення рішучості, витримки, самоконтролю);

6) сонливість (прояв захисного гальмування).

У навчальному процесі найважливішими є зовнішні ознаки втоми (табл. 2.1).
Таблиця 2.1
Зовнішні ознаки втоми при розумовій діяльності

Причинами втоми у школярів можуть бути: недосипання, почуття голоду, неповне відновлення сил після перенесеної хвороби, перші симптоми хвороби тощо. Розрізняють суб'єктивні критерії з'ясування втоми (відчуття стомлення, яке визначається шляхом опитування учнів протягом навчального процесу) та об'єктивні (ефективність навчального процесу, стан функціональних систем організму школярів (опорно-рухової, кровоносної, дихальної, сенсорної, вищої нервової діяльності тощо), які визначають за допомогою спеціальних методів дослідження).

Для запобігання зниженню працездатності учнів на уроці використовують такі способи профілактики втоми:

- оптимізація умов проведення уроку шляхом забезпечення сприятливого мікроклімату, освітленості, раціональних робочих поз, чергування діяльності та відпочинку;

- переважне використання першої сигнальної системи, а також методу перемикання аналізаторів, особливо на початку вивчення нової теми;

- проведення фізкультурних пауз (у початкових класах - на кожному уроці, у старших - на четвертому та п'ятому уроках);

- відповідність навчальних і наочних засобів та методів їх використання ергономічним вимогам;

- урахування вікових можливостей учнів при визначенні ступеня складності певних елементів навчального навантаження;

- скорочення тривалості уроку в першому класі до 35 хв.;

- формування позитивної мотивації та сприятливого емоційного клімату в класі.

Російський фізіолог М. Введенський (1852-1922) наголошував, що швидке стомлення від праці пов'язане насамперед з нераціональною її організацією. Як стверджував учений, фізіологічною основою продуктивної розумової праці є такі гігієнічні вимоги: поступове входження в працю, її ритмічність, дотримання послідовності та систематичності у трудовій діяльності, правильне чергування праці та відпочинку, щоденне тренування, що сприяє формуванню умінь і навичок застосовувати гігієнічні вимоги.

Найдієвішими засобами профілактики втоми у школярів є урахування вікових можливостей учнів при визначенні рівня складності навчального матеріалу, оптимізація мікроклімату навчального середовища, чергування робочих поз, діяльності та відпочинку.

# data[].attributes.attachment_link.title
Профілактика втоми у навчальному процесі

# data[].attributes.attachment_link.description
Запорукою нормального функціонального стану учнів у процесі навчальної діяльності, можливості підтримувати розумову працездатність на високому рівні та запобігати передчасному стомленню є правильна організація уроку, рівень його гігієнічної спрямованості. Завдання школи не тільки дати дитині необхідну освіту, а й зберегти в процесі навчання її здоров'я.

# data[].attributes.headline
Лора Вендеркам "Як н

# data[].attributes.body
Лора Вендеркам "Як навчитися контролювати свій вільний час"

# data[].attributes.attachment_link.title
How to gain control of your free time | Laura Vanderkam | TED

# data[].attributes.headline
Керол Двек "Сила вір

# data[].attributes.body
Керол Двек "Сила віри у самовдосконалення"

# data[].attributes.attachment_link.title
The power of yet | Carol S Dweck | TEDxNorrköping

# data[].attributes.headline
Діна Сіммонс "Як чор

# data[].attributes.body
Діна Сіммонс "Як чорношкірі студенти борються із синдромом самозванця"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
0:00 / 0:30•Watch full video

# data[].attributes.attachment_link.title
Dena Simmons: How students of color confront impostor syndrome | TED

# data[].attributes.headline
Зупинись та подумай ...

# data[].attributes.subject
Зупинись та подумай ...

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Кращі українські притчі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Болсунов Олег

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Манько Поліна

# data[].attributes.attachment_link.title
Притчі для дітей - Кращі українські притчі

# data[].attributes.attachment_link.description
Тут зібрані притчі українською мовою для дітей шкільного віку. Вони мудрі, короткі, корисні, цікаві. Ці притчі підійдуть дітям будь-якого віку,

# data[].attributes.headline
Шкільна служба пороз

# data[].attributes.body
Шкільна служба порозуміння

# data[].attributes.attachment_link.title
Шкільна служба порозуміння