# data[].attributes.headline
Дмитро Білоус

# data[].attributes.subject
Дмитро Білоус

# data[].attributes.body
В джерелах слова – душі криниця.
А рідна мова – як чарівниця.
Звичайний приклад візьму навмисне,
Краса ж така в нім, що серце стисне.
Дивися – в кличнім простім відмінку:
«Ой не стелися, зелен барвінку...».
Одвертий кличний – немов дитинний,
Музичний, зичний та ще й гостинний.
Звертання щире, душевне, щедре –
Василю, Павле, Іване, Петре!
І так сердечно, і так ласкаво –
Наталю, Лесю ачи Любаво!
До зборів, сходки відкрито й радо –
Чи товариство, а чи громадо!
А найсвятіше душа приємне –
Моя Вкраїно, кохана земле,
Ти, святий Дніпре, і ти, Дунаю, –
миліших серцю звертань не знаю!

# data[].attributes.headline
Кличний відмінок..

# data[].attributes.subject
Кличний відмінок..

# data[].attributes.body
Кличний відмінок виконує в реченні роль звертання до істоти (уособленого предмета), він не пов'язаний з иншими словами за допомогою запитання. При звертанні не запитується (хто? що? кого? чого?), а вказується на особу формою займенника ти (ви) у будь-якому випадку (напр., Даринко, матусю, ненько, земле, татку, Ростиславчику). В українській мові звертання обов'язково виражене Кличним відмінком іменника. Використання у звертаннях форм Називного відмінка (що властиве московинській мові) для української мови – не нормативно.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Іменники I відміни
(іменники чоловічого і жіночого роду, які мають закінчення -а, -я)

тверда група (основа на твердий)

Власні та загальні назви чоловічого та жіночого роду, а також усі жіночі імена по батькові
-о Василино, Дарино, Лоліто, Ярино, Світлано, Миколо, Одарко, Інно, Ірино, Вероніко, Микито, Варваро, Луко, Мар'яно, Тетяно, Олександро, Катерино, Валентино, Людмило, Христино, Олено, Галино, Таміло, Кароліно, Саво, Хомо, Яремо;
Іванівно, Олегівно, Андріївно;
Україно, вербо, калино, сестро, мамо, зірко, сило, повитухо, мальво, бандуро, школо, свахо, дружино, мово, голубко, спортсменко, активістко, швачко, велосипедистко, машиністко, вчителько, батьківщино, весно, блондинко, сербко, старосто, співачко, журналістко, лисичко.

м'яка група (основа на м'який або пом'якшений)

Власні і загальні назви жіночого і чоловічого роду на -я, що пом'якшує попередній приголосний
-е
Катре, Ілле*, Зоре;
письменнице, праце, воле, робітнице, богине, жрице, земле, пісне, гривне, правице, лисице, балетнице, нене.
*Деякі словники рекомендують форму Іллє, але це суперечить чинному правопису.

Власні і загальні назви на -я, що виступає після голосного та апострофа
-є
Соломіє, Меланіє, Ксеніє, Лідіє, Софіє, Юліє (від Юлія), Єфиміє, Агафіє, Віринеє, Лілеє, Мироніє, Зоє, Маріє, Агніє, Анастасіє, Лідіє, Наталіє, Феофаніє;
мріє, поезіє, надіє, сім'є.

Пестливі особові імена жіночого і чоловічого роду і загальні назви жіночого роду із значенням пестливості на -я, що пом'якшує попередній приголосний
-ю
Вітю, Олюсю, Галю, Марусю, Галюсю, Лідусю, Лінусю, Ваню, Натусю, Костю, Валюсю, Ганнусю, Катрусю, Таню, Наталю, Лілю, Христю, Маню, Полю, Костю, Федю, Орисю, Ле́сю* (від Леся і Лесь);
бабусю, доню, матусю, тітусю, манюню.
*Але Лесе, якщо це офіційна (паспортна) форма імені.

Іменники жіночого роду на -а, перед яким виступає шиплячий
-е груше, листоноше, каше, мише, круче, душе, площе.

Іменники II відміни
(іменники чоловічого роду, які НЕ мають закінчення -а, -я, та деякі іменники середнього роду)

тверда група (закінчення -о або нульове)

Більшість безсуфіксних іменників (для цього типу відмінювання також характерне чергування г, к, х - ж, ч, ш)
-е Альберте, Августе, Антоне, Несторе, Артеме, Євгене, Максиме, Романе, Трохиме, Ярославе, Степане, Богдане, Даниле, Олександре, Назаре, Станіславе, Мар'яне, Адаме, Володимире, Іване, Мироне, Аврааме, Давиде, Гавриле, Йосифе;
Боже, Києве, Львове, голубе, орле, пане, програмісте, бармене, диригенте, лейтенанте, генерале, солдате, студенте, президенте, дубе, козаче, юначе, радисте, аматоре, тренере, командире, інженере, режисере, бухгалтере, голкіпере, соколе, чумаче, агрономе, адвокате, акторе, дипломате, клоуне, професоре, доценте, архітекторе, бухгалтере, ювеліре, операторе.

-у Романчику, Назарчику, Богданчику, Степанчику;
керівнику, пакувальнику, замовнику, полковнику, півнику, хлопчику, песику, слонику, баранчику, соловейку, кораблику, котику, солдатику, зайчику, розподільнику, посівальнику, будівельнику, грибнику, монтажнику, грабіжнику, винахіднику, мандрівнику, чарівнику.
Але парубок - парубче

Особові імена чоловічого роду на г, ґ, к, х
-у Аристарху, Єлимаху, Генріху, Олегу*, Людвігу, Фрідріху, Рюрику.
*Іменник Олег має дві форми: Олегу і Олеже. Перший варіант є пізнішим, утвореним за аналогією до сину, батьку, діду, другий - давня, архаїчна форма.

Деякі іменники чоловічого роду, переважно односкладові
-у сину, діду, тату, дядьку.

м'яка група (основа на м'який або пом'якшений)

Загальні назви та особові імена чоловічого роду з м'яким кінцевим приголосним основи (зокрема і -й)
-ю
Андрію*, Грицю, Геннадію, Юрію*, Івасю, Віталію, Олексію, Юлію (від Юлій), Овідію, Матвію, Алфею, Василю, Ігорю*, Цезарю;
короваю, розмаю, водограю, гаю, краю, палію, солов'ю, добродію, водію;
пролетарю, царю, косарю, секретарю, лікарю, кобзарю, янтарю, букварю, писарю, календарю, токарю, вівчарю, пекарю, бунтарю, друкарю, шахтарю;
татусю, дідуню, дідусю, красеню, легеню;
вчителю, водію, виконавцю, охоронцю, покупцю, продавцю, іноземцю,спасителю, вихователю, скрипалю, ясеню, учню, дурню, бороданю, вуханю, здорованю, видавцю, купцю, американцю, бранцю, вигнанцю, виборцю, гонцю, горцю, державцю, єдиноборцю, єдиновірцю, ревнивцю, самцю, стрибунцю, знавцю, очевидцю, самовладцю, кавказцю, каїрцю, вдівцю, мудрецю.
*Утворення на зразок Андріє, Юріє, Ігоре суперечать цьому правилу, тому вони помилкові.

Для іменників середнього роду на -е кличний відмінок тотожний називному
поле, море, сонце, серце, віконце.

Власні назви з основою на шиплячий та загальні назви з основою на -ж, -р
-е
Тимóше, Дóроше, Лукáше, Довбуше;
столяре, маляре, дояре, каменяре, гусляре, тесляре, вугляре, газетяре, пісняре, скляре, стороже.

Іменники з основою на шиплячий, крім -ж, -р
-у викладачу, одержувачу, виконувачу, слухачу, керманичу, глядачу, відбивачу, копачу, погоничу, читачу, товаришу.

Усі імена по батькові для чоловіків
-у Максимовичу, Петровичу, Семеновичу.

Іменники III відміни
(іменники жіночого роду, які НЕ мають закінчення -а, -я)

Іменники жіночого роду з нульовим закінченням
-е
Любове (жіноче ім'я), Есфіре, Нінеле;
любо́ве, ві́сте, но́че, ра́досте, сме́рте.

Іменники IV відміни
(іменники середнього роду, в яких при відмінюванні з'являються суфікси -ен-, -ат-, -ят-)

Кличний відмінок однини збігається з називним та знахідним відмінками.
-я галчен́я, гус́я, дит́я, ім'́я, козен́я, пл́ем'я.

# data[].attributes.attachment_link.title
КЛИЧНИЙ ВІДМІНОК в українській мові: правильне використання

# data[].attributes.attachment_link.description
Як правильно звернутися, таблиця форм закінчень кличного відмінка, кличний відмінок залежно відміни і групи слова, як вживати слова у кличному відмінку правильно, Підготувка до ЗНО онлайн з укр мови.

# data[].attributes.headline
Дмитро Павличко

# data[].attributes.subject
Дмитро Павличко

# data[].attributes.body
Спитай себе, дитино, хто ти є,
І в серці обізветься рідна мова;
І в голосі яснім ім’я твоє
Просяє, наче зірка світанкова.
З родинного гнізда, немов пташа,
Ти полетиш, де світу далечизна,
Та в рідній мові буде вся душа
І вся твоя дорога, вся Вітчизна.
У просторах, яким немає меж,
Не згубишся, як на вітрах полова.
Моря перелетиш і не впадеш,
Допоки буде в серці рідна мова.

# data[].attributes.headline
Гра "Так чи Ні?"

# data[].attributes.subject
Гра "Так чи Ні?"

# data[].attributes.body
1. Звертання бувають поширеними? (...).

2. Звертання виділяємо на письмі лапками? (...).

3. Звертання називає того, до кого звертаються. (...) .

4. Звертанням виражається іменником у називному відмінку (...).

5. Звертання може бути членом речення. (...).

6. Звертання завжди стоїть на початку речення. (...).

7. При звертанні може бути знак оклику. (...).

8. Займенники ти і ви можуть бути звертаннями. (...).

9. Звертання може вживатися в множині. (...).

10. Звертання  в усному мовленні виділяємо паузами (...).

# data[].attributes.headline
1. Розділові знаки при звертанні...

# data[].attributes.subject
1. Розділові знаки при звертанні...

# data[].attributes.headline
2. Розділові

# data[].attributes.body
2. Розділові знаки при звертанні...