# data[].attributes.body
La declaració filipina d'Independència va esdevenir el 12 de juny de 1898 quan les forces revolucionàries filipines, sota el comandament del General Emilio Aguinaldo, van proclamar la sobirania i la independència de les Illes Filipines del domini colonial espanyol, després que aquest fos derrotat a la Batalla de la Badia de Manila durant la Guerra Hispano-estatunidenca. Laseva independència no fou reconeguda pels Estats Units fins al 4 de juliol de 1946.

# data[].attributes.attachment_link.title
1898. LOS ÚLTIMOS DE FILIPINAS - Tráiler Final en ESPAÑOL | Sony Pictures España

# data[].attributes.body
La Guerra d'independència cubana o Guerra del 95, és el nom amb el qual es coneix l'última guerra per la independència dels cubans contra el domini espanyol i és potser una de les últimes guerres americanes contra el Regne d'Espanya. La guerra es va iniciar en 1895 amb el "Crit de Baire" i va acabar amb la rendició de les tropes realistes davant l'avanç de l'Armada nord-americana el 1898, en la ja Guerra Hispano-estatunidenca.

# data[].attributes.body
Sàtira al pronunciament militar.

# data[].attributes.body
Rei d'Espanya (Madrid, 1857 - El Pardo, 1885) . Fill d'Isabel II, va acompanyar a esta a l'exili quan va ser destronada per la Revolució de 1868. En 1870 sa mare va abdicar en ell; i en 1873 va deixar en mans de Cánovas la defensa de la causa borbònica a Espanya. Cánovas va enviar a Alfonso a completar la seua formació en l'acadèmia militar anglesa de Sandhurst, a fi d'impregnar-li dels principis de la monarquia parlamentària britànica.

# data[].attributes.body
Per a dur a terme la manipulació, es guardaven paperetes de votació (per exemple en olles, d'on ve la denominació que es va popularitzar) , i s'afegien o se sostreien de l'urna electoral a conveniència del resultat desitjat. Altres mètodes consistien en la colocació de les urnes en llocs d'impossible accés o expòsits (electors que s'inscribien  irregularment en una circunscripció que no els corresponia) .

# data[].attributes.body
Més endevant  s'empleà com a sinònim de frau electoral

# data[].attributes.body
Va permetre l'alternança pactada prèviament entre el Partido Liberal i el Partit Conservador.

# data[].attributes.body
El caciquisme va ser un fenomen que es va donar en tota Espanya, encara que va aconseguir el seu màxim desenvolupament a Andalusia, Galícia i Castella. Basat en la corrupció electoral i en la utilització de la influència i poder econòmic de determinats individus sobre la societat.  L'adulteri del vot va ser una pràctica habitual en totes les eleccions, la manipulació i les trampes electorals també.

# data[].attributes.body
Falsificar el cens (incloent persones mortes o impedint votar les vives) , manipular les actes electorals, exercir la compra de vots, amenaçar a electorat amb accions de qualsevol tipus i inclús emprar la violència per a atemorir als contraris.

# data[].attributes.body
conjunt de trampes electorals que ajudaven a aconseguir la sistemàtica dels resultats electorals.

# data[].attributes.body
Orientaven la direcció del vot, agraint amb els seus favors la fidelitat electoral i discriminant a què no respectaven els seus interessos.

# data[].attributes.body
Eren persones notables, sobretot del medi rural, sovint rics propietaris que donaven treball a jornalers i que tenien una gran influència en la vida local, tant en el social com en el polític. También podien ser advocats, professionals de prestigi o funcionaris de l'Administració.
an manipular les eleccions contínuament d'acord amb les autoritats, especialment amb els governadors civils de les províncies.

# data[].attributes.body
Es pactava la victòria d'un partit i este partit aconseguia una àmplia majoria parlamentària gràcies al falsejament dels resultats.

# data[].attributes.body
PROVOCANT EL PUXERAZO

# data[].attributes.body
ENSENYANT A LLEGIR A SAGASTA LÍDER DEL PARTIT LIBERAL

# data[].attributes.body
Vertader inventor i propulsor de la restauració. Era susceptible a les formes volia crear un sistema democràtic al estil anglés, encara que en el fons importara menys. Va turnar el govern com a partit liberal, funcionista o progresista. Al partit conservador i liberal era coneguts amb el nom de partits dinàstics. Aquest bipartidisme fou posible gràcies a l’instrument nomenat Caciquisme.
Fou assasinat en 1897 per l’anarquista italià Miguel Angiolillo.

# data[].attributes.attachment_link.description
Uploaded by Estela Infantes on 2016-02-03.

# data[].attributes.body
Fou del partit liberal a més d’ingenier de camins, polític i periodista.
Famós pels seus dots retòrics i per un pronunciat sentit pràctic, que va acabar aplicant a la vida pública quan la realitat es va demostrar massa allunyada dels seus ideals.

Després d'aconseguir la caiguda de la reina -va participar en dos temptatives, la de Prim de 1866 i la del Quarter de Sant Gil, i finalment en la de 1868, que va destronar a Isabel-, va tornar a participar en el govern, durant el període del turnismo amb els conservadors de Cánovas del Castillo.

És en esta època quan, com arreplega Luis Carandell en el seu magnífic llibre «Se obri la sesión», Sagast va realitzar este sarcàstic comentari durant un acte: «Ya que governem malament, almenys governarem barato».