# data[].attributes.attachment_link.title
Farmakologi læseplan 2301223 2. skoleperiode

# data[].attributes.body
Centralnervesystemet

# data[].attributes.body
Ordet anxiolytika er sammensat af ordene anxius, som betyder ængstelse og lysis, som betyder opløsning eller spaltning. Anxiolytika "opløser" derfor angst.

# data[].attributes.body
Kan have lang halveringstid (fx 36-72 timer)

Risiko for afhængighed

Forstærker den sløvende og respirationshæmmende virkning af opioider, alkohol, hypnotika (sovemedicin), antipsykotika (midler mod psykoser, især højdosispræparater) og antihistaminer (midler mod allergi).

Forsigtighed ved respirationsinsufficiens (nedsat respiration)

Benzodiazepiner kan give uventede psykiske reaktioner som aggressivitet og uro, især hos ældre og børn. Hvis det sker, bør behandlingen stoppes

# data[].attributes.body
hyppigste bivirkninger:

nedsat initiativ, apati (sygelig ligegyldighed), hurtig udtrætning og evt. depression. Desuden svækker benzodiazepinerne opmærksomheden, hukommelsen og indlæringen.

# data[].attributes.body
angsttilstande

herunder akut situationsudløst og stressrelateret angst og spænding.

psykisk og motorisk uro ved abstinenstilstande forårsaget af alkoholmisbrug

behandling af skizofreni i kombination med antipsykotikum (se "Antipsykotika") søvnforstyrrelser.

Uden for psykiatrien:

behandling af kramper, fx feberkramper og kramper forårsaget af giftstof, epilepsi eller muskelspasmer. De anvendes også før en operation for at berolige borgeren og få musklerne til at slappe af.

# data[].attributes.body
Anvendelse

Buspiron anvendes til behandling af uro og angsttilstande.

Bivirkninger

- ofte forbigående.

Meget almindelige bivirkninger er svimmelhed, hovedpine og søvnighed. Almindelige bivirkninger er bl.a. tinnitus, sløret syn, abdominalsmerter, kvalme, opkastning, diarré, obstipation, søvnløshed, abnorme drømme, depression, koncentrationsbesvær, aggressivitet og nervøsitet.

# data[].attributes.body
Anvendelse

behandling af generaliseret angst, ansigtssmerter og andre neuropatiske smerter (nervesmerter).

Desuden anvendes de i kombination med andre antiepileptika for at forebygge epileptiske anfald.

Bivirkninger

Meget almindelige bivirkninger: svimmelhed og sygelig søvntrang.

Almindelige bivirkninger:

er bl.a. træthed, øget appetit, vægtøgning, mundtørhed, opkastning, obstipation, flatulens (prutter), ødemer, eufori, konfusion, irritabilitet, ataksi (problemer med at koordinere bevægelser), koncentrationsbesvær, talebesvær, søvnløshed, følelse af beruselse, gangforstyrrelser, hukommelsesbesvær, rysten, nedsat libido, erektil dysfunktion og synsforstyrrelser.

# data[].attributes.body
Antidepressiva anvendes også til behandling af nogle angsttilstande. Det gælder fx panikangst og fobisk angst eller angst hvor der samtidig foreligger tegn på depression, tvangstanker eller risiko for misbrug.

Antipsykotika har i små doser en vis angstdæmpende virkning ved ikke-psykotiske lidelser. De kan anvendes ved angst til borgere, der er tilbøjelige til at udvikle misbrug.

Betablokkere kan anvendes til behandling af fysiske symptomer på angst, dvs. hjertebanken og rysten. Kan fx også anvendes ved stor eksamensnervøsitet.

# data[].attributes.body
Benzodiazepiner, der anvendes om aftenen mod søvnbesvær, virker hurtigt. Virkningen indtræder efter 30-60 minutter og er ophørt næste morgen.

Benzodiazepiner bør fortrinsvis anvendes til behandling af kortvarige søvnforstyrrelser.

Pga. tilvænning aftager virkningen allerede efter 2-3 ugers brug. Hvis borgeren ophører brat med medicinen, kan han få symptomer på abstinens i form af angst, uro og søvnbesvær.

# data[].attributes.body
Denne gruppe kaldes også for benzodiazepinlignende midler, men kemisk er de opbygget på en anden måde.

Binder sig til GABAA-receptorerne, Binder sig til receptorerne forskelligt fra benzodiazepinerne og har en anden kemisk opbygning end benzodiazipiner (og medfører formentlig ikke samme grad af toleransudvikling og afhængighed). Forstærker virkningen af GABA

Anvendelse

Kortvarig behandling af søvnløshed. Må kun anvendes, når søvnløsheden er alvorlig, invaliderende eller giver borgeren udtalte problemer.

Bivirkninger

Bivirkningerne forekommer især i starten af behandlingen. Almindelige bivirkninger er bitter smag i munden, mundtørhed og døsighed.

Bemærkninger og/eller interaktioner

Cyclopyrroloner virker mindre muskelafslappende end benzodiazepiner. Derfor er risikoen for faldulykker mindre.

Der er risiko for fysisk og psykisk afhængighed samt udvikling af tolerans. Jo større dosis borgeren får, og jo længere tid, behandlingen varer, jo større er risikoen.

# data[].attributes.body
Denne gruppe kaldes også for benzodiazepinlignende midler, men kemisk er de opbygget på en anden måde.

Stimulerer en begrænset del af benzodiazipinreceptorerne i hjernen og har derfor ikke så mange bivirkninger som benzodiazipiner og cyclopyrroloner.

Anvendelse

Kortvarig behandling af søvnløshed. Må kun anvendes, når søvnløsheden er alvorlig, invaliderende eller giver borgeren udtalte problemer.

Bivirkninger

Bivirkningerne forekommer især i starten af behandlingen. Almindelige bivirkninger er døsighed, søvnighed, koncentrationsbesvær, konfusion, hukommelsesbesvær, hovedpine, kvalme, opkastninger, diarré, dobbeltsyn og luftvejsinfektion. Der er kun sjældent set tilfælde af konfusion og faldtendens.

Bemærkninger og/eller interaktioner

se Cyclopyrroloner

# data[].attributes.body
Anvendelse

Melatonin (Circadin) anvendes til korttidsbehandling af søvnløshed og dårlig søvnkvalitet hos borgere over 55 år. Virkningen er kun dokumenteret hos denne aldersgruppe. Årsagen er formentlig, at lægemidlet erstatter den nedsatte produktion af melatonin, der følger med stigende alder.

Bivirkninger

Melatonin har generelt kun milde bivirkninger ved kortvarig brug, selv ved meget høje doser. Oftest er disse bivirkninger døsighed, hovedpine, kvalme og svimmelhed.

Andre bivirkninger er meget sjældne, og i nogle tilfælde er det usikkert, om der har været en sammenhæng med indtagelsen af melatonin. Eksempler på det er nedsat glukosetolerance hos borgere med diabetes, påvirkning af humøret (nedtrykthed) og øget aggressivitet.

Bemærkninger og/eller interaktioner

Midlet skal indtages 1-2 timer før sovetid, umiddelbart efter at borgeren har spist et mindre måltid. Maden forsinker absorptionen af lægemidlet. Derfor indtræder den maksimale virkning først ca. tre timer, efter at borgeren har taget lægemidlet. Det betyder, at den søvnfremkaldende virkning sker ca. en time, efter at man lægger sig i sengen for at sove.

# data[].attributes.body
Carbamazepin

Gabapentin

Valproat

Lamotrigin

Benzodiazepine

# data[].attributes.body
Antiepileptika forebygger anfaldene, bl.a. ved at dæmpe den elektriske aktivitet i hjernen.

# data[].attributes.body
Meget almindelige bivirkninger er kvalme, opkastninger, træthed, ataksi, svimmelhed, sygelig søvntrang, øget risiko for infektioner pga. nedsat antal hvide blodlegemer, allergiske hudreaktioner, nældefeber og menstruationsforstyrrelser. Almindelige bivirkninger er synsforstyrrelser fx dobbeltsyn, mundtørhed, nedsat appetit, anoreksi (nervøs spisevægring) vægtøgning, hovedpine, ødemer, koncentrationsbesvær og hukommelsesproblemer.

# data[].attributes.body
Ved behandling med carbamazepin er der let øget risiko for, at borgeren får selvmordstanker eller -adfærd.

Carbamazepin øger nedbrydningen af mange lægemidler og nedsætter derfor deres virkning. Det gælder fx warfarin (Marevan, antikoagulans) og hormonale præventionsmidler, fx p-piller (dog ikke p-piller, som kun indeholder hormonet gestagen).

# data[].attributes.body
Præparaterne anvendes til at forebygge epileptiske anfald. De kan kombineres med et andet antiepileptikum, hvis behandling med ét antiepileptikum ikke er tilstrækkeligt. De anvendes også til behandling af ansigtssmerter

# data[].attributes.body
Præparaterne har mange bivirkninger, men de aftager sædvanligvis efter to ugers behandling. Meget almindelige bivirkninger er træthed, ataksi, svimmelhed, søvnighed og virusinfektioner. Almindelige bivirkninger er bl.a. influenzalignende symptomer, kvalme, opkastninger, nedsat eller øget appetit, vægtøgning, obstipation, diarré, tandmisdannelser, mundtørhed, abdominalsmerter, impotens, muskelkramper, angst, depression, forvirring, tankeforstyrrelser og talebesvær mv.

# data[].attributes.body
Ved behandling med gabapentin er der let øget risiko for, at borgeren får selvmordstanker eller -adfærd.

Præparaterne udskilles via nyrerne. Dosis skal derfor være lavere ved nedsat nyrefunktion.

# data[].attributes.body
Anvendelse

Præparaterne anvendes til behandling af alle typer epileptiske anfald. Desuden anvendes de til forebyggelse af migræne og manisk episode ved bipolar lidelse.

Bivirkninger

Meget almindelige bivirkninger er rysten og kvalme. Almindelige bivirkninger er bl.a. opkastninger, nedsat eller øget appetit, vægtøgning eller vægttab, diarré, leverpåvirkning, ekstrapyramidale bivirkninger (forstyrrede bevægelser red.), påvirkning af knoglemarven med øget tendens til infektioner, træthed og svimmelhed pga. mangel på røde blodlegemer, øget tendens til blødninger, påvirkning af leverens funktion (evt. toksisk hepatitis), kramper, søvnighed, bevidsthedstab, konfusion, hårtab, allergiske hudreaktioner, menstruationsforstyrrelser og høretab.

Bemærkninger og/eller interaktioner

Ved langtidsbehandling er der risiko for, at der optages mindre kalk i knoglerne. Det medfører øget risiko for knogleskørhed og knoglebrud.

Blodprøver for leverfunktion og antal trombocytter skal kontrolleres jævnligt det første halve år.

Det er vigtigt at fortælle borgeren og de pårørende om de første symptomer ved den toksiske hepatitis (leverforgiftning). De omfatter sløvhed, kvalme, opkastninger, diarré, abdominalsmerter eller gulsot, og at medicinen holder op med at virke. Hvis det sker, bør man straks henvende sig til den behandlende læge.

# data[].attributes.body
Virkemåde

Præparaterne virker bl.a. ved at stabilisere impulserne mellem nervecellerne. Det sker ved at blokere natrium- og calciumkanalerne, så der bliver overført færre impulser i hjernen.

Anvendelse

Præparaterne anvendes til behandling af forskellige former for epilepsi samt til at forebygge depressive episoder ved bipolar lidelse.

Bivirkninger

Meget almindelige bivirkninger er hovedpine og hududslæt. Almindelige bivirkninger er mundtørhed, kvalme, opkastning, diarré, svimmelhed, træthed, ledsmerter, rygsmerter, irritabilitet, aggressivitet, uro, rastløshed, søvnighed, søvnløshed og rysten.

Bemærkninger og/eller interaktioner

Ved behandling med lamotrigin er der en let øget risiko for, at borgeren får selvmordstanker eller -adfærd.

Ved langtidsbehandling er der risiko for, at kalkindholdet i knoglerne bliver mindre. Det betyder risiko for knogleskørhed og knoglebrud.

Hormonale præventionsmidler, fx p-piller, nedsætter plasmakoncentrationen af lamotrigin i betydelig grad.

Ved nedsat leverfunktion bør dosis nedsættes.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Lamotrigin

Lamotrigin er et antiepileptikum og har indikation til behandling af epilepsi og bipolar lidelse. Dosisanbefalingerne er forskellige indikationerne imellem, men som stemningsstabiliserende til bipolar lidelse, forventes dosis at være på 100-400 mg dagligt.

Optitreringsregime

Lamotrigin egner sig ikke som akut behandling, da der kræves, at dosis titreres langsomt op. Uanset indikation er anbefalingen ved opstart af lamotrigin jf. promedicin:
25 mg 1 gang dgl. i 2 uger. Derefter 50 mg 1 gang dgl. i 2 uger. Derefter øges dosis med 50-100 mg hver eller hver anden uge til optimalt klinisk respons.

Formålet med den forsigtige optrapning er at sikre en "immunisering" af en reaktion fra lamotrigin, som ellers kan give hududslæt. I sjældne tilfælde kan dette hududslæt være yderst alvorligt. Risikoen for alvorligt udslæt er højere, når dosistitrering sker hurtigere end anbefalet fra producentens side.
Der beskrives, at "immuniseringen" af lamotrigin forsvinder 1 uge efter ophør med lamotrigin. Derfor skal patienter, som har været stoppet behandling i mere end et par dage, genoptage behandling med lamotrigin ved samme setup i optitrering som ved initiel behandling.

Udslæt ved lamotrigin

Ca. 10 % af patienter i behandling med lamotrigin vil opleve et godartet udsæt. Der er beskrevet, at udslæt i forbindelse med lamotrigin-behandling oftest opstår i løbet af de første 2-8 uger. Produktresumeet skriver: "De fleste hududslæt er milde og selvbegrænsende". Der er tale om en hypersensitivitets reaktion.

Risikoen er øget, såfremt patienten inden opstart har været udsat for andet, som kan give dermatologisk påvirkning (parfume, sol m.m.). I forlængelse heraf er der også beskrevet, at man bør vente med opstart af lamotrigin i 2 uger efter udslæt, virale symptomer eller vaccination.

Håndtering af udslæt

Dette afsnit er skrevet ud fra generelle oplysninger, der nævnes under beskrivelser ved lamotrigin-behandling og kan ikke stå alene ved vurdering af sværhedsgrad af udslæt! I det enkelte tilfælde hos en patient som udvikler udslæt, anbefaler vi, at problemet drøftes hos klinikere, som har erfaring med lamotrigin-behandling og evt. også med specialister (dermatologi), som kan skelne godartet fra alvorligt udslæt.

Ved udslæt af svær karakter (sammenflydende, vidtspredt, blødning/rødmen, primært på hals og overkrop, og ved involvering med øjne, læbe, mund m.m., og ved feber og øvrige klager, samt afvigende laboratorieværdier) bør lamotrigin-behandling seponeres umiddelbart, og patienten tilses i hospitalsregi. Disse patienter bør ikke reeksponeres for lamotrigin.

Ved godartet udslæt (manifesteret som plettet, ikke sammenflydende, ikke ømt), som topper i løbet af et par dage, falder ned i løbet af 10-14 dage, og hvor der ikke er systemisk påvirkning og evt. laboratorieværdier er normale, er det beskrevet at:
* Dosis lamotrigin kan reduceres eller stoppes.
* Patienten opfordres til at søge lægehjælp, hvis udslættet forværres eller der forekommer nye symptomer.
* Der kan ordineres antihistamin eller topikal steroid for kløe.

Genbehandling med lamotrigin

Hos patienter, som udvikler et ikke alvorligt hududslæt, og hvor dette fortager sig ved ophør af lamotrigin er det sikkert at genopstarte lamotrigin i en konservativ optrapning. Her foreslås 5 mg hver 2. dag i 2 uger, herefter 5 mg hver dag i 2 uger og herefter øgning med 5 mg pr. 14. dage, indtil dosis når 25 mg, og herefter kan anbefalede optrapning påbegyndes indtil tilstrækkelig effekt. Dispergible tabletter findes i styrken på 5 mg.

Som supplement til genstart af lamotrigin-behandlingen står nedenstående ført i produktresumeet:
" Genstart af behandling
Hvis behandling med Lamotrigin genstartes efter afbrudt behandling, bør det overvejes, hvorvidt optrapning af dosis til vedligeholdelsesniveau er nødvendig, da risikoen for alvorligt udslæt er associeret med høje initiale doser og med overskridelse af den anbefalede dosisøgning for lamotrigin.
Jo længere tid der er gået siden sidste dosis, des stærkere bør det overvejes at foretage dosistitrering til vedligeholdelsesniveau. Hvis der er gået mere end 5 halveringstider siden sidste dosis, bør dosis af lamotrigin optrappes til vedligeholdelsesniveau ved at følge det relevante optrapningsskema."
Og
" Det anbefales, at lamotrigin ikke genstartes hos patienter, der er ophørt med lamotrigin-behandling på grund af udslæt, medmindre de potentielle fordele opvejer risikoen. "

Interaktioner

Halveringstiden er i produktresumeet anført til 14-103 timer, gennemsnit på 33 timer. Denne kan påvirkes af andre præparater, som indvirker på glukuronideringen (omdannelsen) af lamotrigin.
Samtidig behandling med valproat kan føre til, at lamotrigin ikke i samme grad omdannes og elimineres, hvormed plasmakoncentrationen af lamotrigin øges. Dosis af lamotrigin bør derfor opstartes i lavere dosis hos patienter, som samtidig får valproat. Omvendt gælder det, at visse andre antiepileptika, antivirale lægemidler m.fl. kan øge omsætningen af lamotrigin, således at plasmakoncentrationen af lamotrigin bliver mindsket.
Det er væsentlig at sætte sig ind i dette, ikke kun ved tillæg af et af lægemidlerne, inkl. lamotrigin, men også ved ophør af disse.
Udskillelsen af lamotrigin øges (svarende til, at plasmakoncentrationen ca. halveres) under samtidig behandling med østrogen og levonorgestrel (p-piller). Hvis dosis af lamotrigin derfor indstilles efter effekt i 3-ugers perioden, hvor der tages p-piller, kan der i den p-pillefri uge omvendt være en fordobling af lamotrigin-niveauet.
Hos patienter, som benytter lamotrigin, anbefales det derfor at benytte kontinuerlige, hormonelle kontraceptiva eller alternativer, fx p-ring, p-stav eller spiral.

Udskillelse og graviditet

Lamotrigins udskillelse påvirkes af nyrefunktionen. Dette er bl.a. relevant at være opmærksom på, hos patienter som er gravide og i lamotriginbehandling. Psykiatriens Medicinrådgivning henviser til Lægemiddelinformationen ved spørgsmål omkring graviditet og amning. Lægemiddelinformationen bør derfor kontaktes ved graviditet under lamotriginbehandling, da lamotriginniveauet kan variere betydeligt. Eksempelvis ses kraftigt, forøget udskillelse mod slutningen af en graviditet og ret brat revertering til normaltilstanden efter fødsel.

Kilder:

Produktresumé for lamotrigin
Stahl, Stephen M. Prescriber' Guide 6th edition
APA Textbook of Psychopharmacology

# data[].attributes.attachment_link.description
Lamotrigin benyttes til behandling af bipolar lidelse. Bivirkningsprofilen forholdsvis mild, men hududslæt kan være særdeles alvorligt.

# data[].attributes.body
Virkemåde

Phenobarbital (Fenemal) aktiverer GABA-receptorerne. Det medfører, at impulserne i hjernen bliver hæmmet, og det nedsætter kramperne-

Anvendelse

Præparatet anvendes til behandling af alle typer epilepsi bortset fra absencer samt til abstinenstilstande og svangerskabsforgiftning.

Bivirkninger

Meget almindelige bivirkninger er sløvhed, hududslæt, nældefeber og angioødem. Almindelige bivirkninger er ledsmerter, hovedpine, svimmelhed og knogleskørhed.

Ikke almindelig bivirkning er respirationsdepression.

Bemærkninger og/eller interaktioner

Phenobarbital må ikke anvendes til borgere med lungesygdomme som astma og KOL, eller hvis borgeren i øvrigt lider af dyspnø (åndenød).

Phenobarbital interagerer med mange lægemidler, fx bliver den respirationsdeprimerende virkning af opioider større. Se pro.medicin.dk og interaktionsdatabasen.dk.

Hvis borgeren får præparatet i længere tid, er der risiko for afhængighed.

# data[].attributes.body
Virkemåde

Præparaterne har en delvist ukendt virkemåde. De hæmmer udskillelsen af stoffer, som fremkalder kramper, fx glutamat og øger virkningen af GABA. Derfor bliver impulserne i hjernen hæmmet.

Anvendelse

Præparaterne anvendes til behandling af epilepsi og til at forebygge migræne.

Bivirkninger

Meget almindelige bivirkninger er træthed, kvalme, vægttab, diarré, svimmelhed, ændring i hudens følesans, døsighed og depression. Almindelige bivirkninger er bl.a. tinnitus, øresmerter, vægtøgning, opkastninger, nedsat appetit, abdominalsmerter, obstipation, feber, kraftesløshed, mundtørhed, kramper, hukommelsesbesvær, koncentrationsbesvær, talebesvær, koordinationsbesvær, balanceforstyrrelser, humørforstyrrelser, ledsmerter, sløvhed, angst, aggressivitet, søvnløshed og indlæringsbesvær mv.

Bemærkninger og/eller interaktioner

Topiramat øger nedbrydningen af østrogener og nedsætter derfor virkningen af hormonale præventionsmidler. Det gælder fx p-piller, dog ikke p-piller, der kun indeholder hormonet gestagen.