# data[].attributes.headline
Civil Resistance: What Everyone Needs to Know

# data[].attributes.subject
Civil Resistance: What Everyone Needs to Know

# data[].attributes.body
Englanninkielinen, 11 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
Erica Chenoweth - Civil Resistance: What Everyone Needs to Know

# data[].attributes.headline
The Strategic Logic of Nonviolent Conflict

# data[].attributes.subject
The Strategic Logic of Nonviolent Conflict

# data[].attributes.body
Englanninkielinen, 7 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
Maria J. Stephan - Why Civil Resistance Works: The Strategic Logic of Nonviolent Conflict

# data[].attributes.headline
Jamila Raqib | The Success of Nonviolent Struggle

# data[].attributes.subject
Jamila Raqib | The Success of Nonviolent Struggle

# data[].attributes.body
Engl, 15 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
Jamila Raqib | The Success of Nonviolent Struggle

# data[].attributes.body
”Lupaan pidättäytyä kaikesta väkivallasta ja kostosta. Lupaan antaa anteeksi niille, jotka sortavat minua tai kohtelevat minua julmasti. […] Lupaan elää yksinkertaisesti, harjoittaa hyveitä ja pysyä erossa pahasta. Lupaan noudattaa hyviä tapoja ja käytöstä ja olla ahkera. Lupaan omistaa vähintään kaksi tuntia päivässä sosiaaliseen työhön.” – Ote Khudai Khidmatgar -liikkeen valasta.

# data[].attributes.attachment_link.title
Abdul Ghaffar Khanin aseeton armeija – Kertomuksia rohkeudesta

# data[].attributes.attachment_link.description
”Lupaan pidättäytyä kaikesta väkivallasta ja kostosta. Lupaan antaa anteeksi niille, jotka sortavat minua tai kohtelevat minua julmasti. […] Lupaan elää yksinkertaisesti, harjoittaa hyveitä ja pysyä erossa pahasta. Lupaan noudattaa hyviä tapoja ja käytöstä ja olla ahkera. Lupaan omistaa vähintään kaksi tuntia päivässä sosiaaliseen työhön.”

# data[].attributes.attachment_caption
Richard Gregg (1885–1974) oli amerikkalainen yhteiskuntafilosofi, lakimies ja kveekari, yksi maanosan ensimmäisistä ja tärkeimmistä väkivallattomuuden teorian kehittäjistä.

# data[].attributes.body
”Väkivallattoman vastustajan tarkoituksena ei ole vahingoittaa tai murskata ja nöyryyttää vastapuoli tai murtaa hänen tahtonsa, kuten väkivaltaisessa kampailussa. Tarkoitus on käännyttää vastapuoli, muuttaa hänen käsitystään ja hänen arvomaailmaansa siten, että hän ryhtyisi täydestä sydämestään etsimään vastustajansa kanssa sovittelua, joka olisi todella kumpaakin osapuolta tyydyttävä."

# data[].attributes.attachment_link.title
Moraalinen jiu-jitsu – Kertomuksia rohkeudesta

# data[].attributes.attachment_link.description
Richard Gregg (1885–1974) oli amerikkalainen yhteiskuntafilosofi, lakimies ja kveekari, yksi maanosan ensimmäisistä ja tärkeimmistä väkivallattomuuden teorian kehittäjistä. Gregg tutustui Mohandas Gandhin opetuksiin 1920-luvulla, ja vuonna 1925 hän matkusti ensimmäisen kerran Intiaan Gandhin ashramiin. Hän oli tarkkailijana mukana myös vuoden 1930 suolamarssin aikana.

# data[].attributes.body
Väkivallattomuuden voimasta kertovan documenttielokuvan traileri. Engl., 2 min. Esimerkkejä USA:n kansalaisoikeusliikkeestä, Intian itsenäisyysliikkeestä, Puolan solidaarisuusliikkeestä, apartheidin kaatamisesta, Chilen väkivallattomasta vallankumouksesta ja Tanskan siviilivastarinnasta natsimiehittäjiä vastaan.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ICNC - International Center on Nonviolent Conflict

# data[].attributes.body
Erica Chenowethin Ted-luento englanniksi, 13 min, jossa hän kertoo vuonna 2011 julkaistusta tutkimukestaan, jossa todistaa että väkivallattomat kampanjat ovat viimeisen sadan vuoden aikana olleet ylivoimaisesti tehokkaampia muutoksen aikaansaamisessa kuin väkivaltaiset kampanjat.

# data[].attributes.attachment_link.title
The success of nonviolent civil resistance: Erica Chenoweth at TEDxBoulder

# data[].attributes.body
Tuntematon kapinallinen pysäyttää väkivallattomuuden voimaa käyttäen panssarivaunut Taivaallisen rauhan aukiolla Pekingissä 5.6.1989. 3 min

# data[].attributes.body
Pätkä Gandhi-elokuvasta, 4 min. Oletko nähnyt tämän elokuvan? Mitä mieltä olet Gandhin argumentista, että "Minäkin olen valmis kuolemaan tämän asian puolesta, mutta hyvät ystävät, ei ole sellaista asiaa, jonka puolesta olisin valmis tappamaan."

# data[].attributes.body
Tähän kommenttikenttään voit kirjoittaa, onko tämä luento ollut mielenkiintoista vai tylsää, onko asia ollut ennestään tuttua vai uusia, onko tempo ollut liian nopeaa tai liian hidasta vai kenties juuri sopivaa.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.question
Miten tämä luento sujuu sisällöllisesti?

# data[].attributes.body
Peukuta ylöspäin jos slidet ja luennoitsija näkyy ja ääni kuuluu, peukuta alaspäin jos on ilmennyt teknisiä ongelmia, ja kirjoita ongelmista tarkemmin kommenttikenttään.

# data[].attributes.body
Keltaiset linkin johtavat padlet-alustoille, joissa perehdytään yksittäisiin väkivallattomiin kampanjoihin. Voit tutustua siellä oleviin linkkeihin ja videoihin, voit vastailla siellä oleviin kysymyksiin ja voit myös muokkailla siellä olevia vastauksia paremmiksi. Tuplaklikkaamalla taustaa voit myös lisätä sinne oman kysymyksesi, kommenttisi tai aiheeseen liittyvän linkin.

# data[].attributes.body
Martin Smedjeback kertoo kansalaistottelemattomuudesta. Suomenkielinen audio, 7 min.

# data[].attributes.attachment_link.description
Loviisan Rauhanfoorumissa on puhuttu Mahatma Gandhista ja väkivallattomuudesta. Foorumin kansainvälinen vieras Martin Smedjeback on väkivallattomuusaktivisti, joka haluaa herättää ihmisiä pohjoismaissakin huomaamaan, että kansalaistottelemattomuus on myös hyväksi - silloin, kun se on väkivallatonta ja sillä halutaan muuttaa maailmaa paremmaksi. Toimittajana Heidi Rautionmaa.

# data[].attributes.headline
NonViolent Communication by Marshal Rosenberg : Animated Book Summary

# data[].attributes.subject
NonViolent Communication by Marshal Rosenberg : Animated Book Summary

# data[].attributes.body
Engl., 5 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
NonViolent Communication by Marshal Rosenberg : Animated Book Summary

# data[].attributes.attachment_caption
Kirjoittaja Thomas Wallgren on filosofian tohtori, professori, kunnallispoliitikko ja aktiivinen rauha- ympäristö- ja demokratia aktivisti.

# data[].attributes.headline
Mitä rauhanliikkkeen tulisi sanoa Ukrainan sodan vuosipäivänä, ja mitä sen ei tulisi sanoa

# data[].attributes.subject
Mitä rauhanliikkkeen tulisi sanoa Ukrainan sodan vuosipäivänä, ja mitä sen ei tulisi sanoa

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kirjoittaja Thomas Wallgren on filosofian tohtori, professori, kunnallispoliitikko ja aktiivinen rauha- ympäristö- ja demokratia aktivisti, joka nostaa esille blogissaan Ukrainan sodan vuosipäivän kynnyksellä pohdintaa ja keskustelua, jota käydään Eurooppalaisessa rauhanliikkeessä laajemminkin liittyen ydinaseuhkaan, aseavusta ja neuvottelujen tarpeesta.
NATO-maat voisivat lopettaa sodan lyhyeen kahdella eri tavalla. Yhdistämällä voimansa ne voisivat lyhyessä ajassa murskata Venäjän asevoimat ja vapauttaa Ukrainan. Vetämällä kaiken tukensa Ukrainalle pois ne ratkaisisivat sodan Venäjän hyväksi. Näin olen ymmärtänyt että sotilaalliset asiantuntijat asian arvioivat. Tällöin jätämme kuitenkin ydinaseet huomioimatta. Mutta samaan johtopäätökseen tullaan sillä lisäoletuksella, että Putin / Venäjä on rationaalinen toimija ja siksi hyväksyisi hävityn sodan mieluummin kuin laukaisisi ydinaseita.

Miksi sota silti jatkuu?

Sota jatkuu siksi, etteivät NATO-maat ole turvautuneet kumpaankaan vaihtoehtoon, joka toisi sodalle lyhyen lopun. NATO-maat, eli "länsi", ovat valinneet välivaihtoehdon: Ukrainaa tuetaan niin paljon, ettei se ainakaan romahda, mutta ei kuitenkaan niin paljon että Venäjä romahtaisi. Syy valintaan on selvä.

Jollei Ukrainaa tueta Venäjä, ja koko maailma, oppivat, että hyökkäyssota kannattaa. On syytä pelätä että tämä johtaisi yhä uusiin sotiin. Siksi Venäjän ei saa antaa voittaa sotaa ja siksi aseapu Ukrainaan on välttämätön. Toisaalta, jos apua annetaan liikaa ja Venäjä joutuu raskaasti tappiolliseen tilaan, emme voi sulkea pois sitä vaihtoehtoa, että Venäjä laukaisee ydinaseita. Ei ole edes varmaa, että Venäjä on valmis hyväksymään Ukrainan rajat, mukaan lukien Krimin kuulumiseen kiistatta Ukrainalle, tarttumatta ydinaseisiin.

NATO-maissa ei ole suurta luottamusta siihen, että Putinin johtama Venäjä olisi niin rationaalinen että sen ydinasekalistelu olisi täyttä bluffia. Siksi Ukrainalle annettu tuki on ollut rajallista. Ja siksi sota jatkuu. Tämä on se tausta jota vastaan länsimaat, Suomi mukaanlukien, päivittävät arvionsa sotilaallisesta ja muusta tuesta Ukrainalle. Sama karu tausta selittää myös rauhanliikkeen dilemman: mitä me, rauhan ihmiset, voimme sanoa, ehdottaa ja vaatia?

Suomessa rauhanjärjestöt ovat kutsuneet sodan vuosipäivän johdosta ihmisiä mielenosoitukseen tunnuksella: "Rauha Ukrainaan, Venäjä ulos ja vastuuseen!" Tunnuksen hieman pidempi versio kuuluu: "Vaadimme Eurooppaan rauhaa. Venäjän on välittömästi lopetettava laiton hyökkäyksensä ja poistuttava Ukrainasta. Venäjä on saatettava vastuuseen YK:n peruskirjan vastaisesta hyökkäyksestään, tekemistään sotarikoksista ja aiheuttamastaan tuhosta."

Rauhanjärjestöt siis vaativat seuraavaa: "Venäjän on välittömästi poistuttava Ukrainasta."

On syytä pohtia onko vaatimus viisaasti muotoiltu. Juridisesti vaatimusta on helppoa perustella. Mutta onko se eettisessä ja poliittisessa mielessä kohdallaan? Kyse on epävarmasta, tilannekohtaisesta arviosta. Sen puolesta puhuu ennen kaikkea jo edellä mainittu pragmaattinen arvio, ettei Venäjälle saisi sallia aluevaltauksia sodan tuloksena.

Usein kuuluu sanottavan, että tämä seikka yksin riittää osoittamaan vääriksi tai harkitsemattomiksi kaikki vaatimukset aselevon julistamisesta ja neuvottelujen aloittamisesta ilman, että ehdoksi asetetaan Venäjän poistuminen Ukrainasta tai ainakin lupaus poistumisesta.

Väittäisin kuitenkin, että tämä usein toistettu argumentti merkitsee pakoa todellisuudelta. Voimme vaatia ehdottottomasti Venäjän pikaista postumista Ukrainasta vain jos ainakin toinen seuraavista ehdoista täyttyy. (1): Pidämme varmana, että Venäjä hyväksyy tappion sodassa tarttumatta ydinaseisiin, tai (2) Teeskentelemme että emme tiedä sitä minkä jo tiedämme: että tuollaista varmuutta ei ole, ja että länsimaat ovatkin menneen vuoden aikana yhä uudelleen päättäneet olla lisäämättä aseapuaan Ukrainalle kovin paljon juuri siksi, että ne eivät usko Venäjän poistuvan nopeasti Ukrainasta viemättä koko maailmaa tuhoon.

Jos jopa rauhanliike alkaa vaatia Venäjän välitöntä poistumista Ukrainasta saattaa syntyä paine teeskennellä lisää. Saattaa syntyä paine luottaa Venäjän rationaalisuuteen, tai tarkemmin, paine toimia ikään kuin luottisimme siihen, että Venäjä bluffaa eikä ryhtyisi ydinsotaan esimerkiksi menettäessän Krimin saamatta neuvottelupöydässä sitoumukset Ukraina liittoutumattomuudesta tai jotain muuta vastaavaa. On syytä painottaa, ettei ole kovin tärkeää arvioida riskin suuruutta. Kun puhumme ydinsodasta puhumme riskistä jota ei saa ottaa. Olisi kovin mukavaa jos ehdoton "Ei!" Venäjän ydinkiristykselle olisi oikein. Mutta se mikä tuntuu mukavalta ei ole aina oikein.

Toisin sanoen: Mitä enemmän hoemme, ettei Venäjälle saa antaa mitään palkintoa hyökkäyssodastaan. sitä enemmän harhautamme itseämme ja muita kuvittelemaan, että on vastuullista rakentaa sellaista tahtotilaa Ukrainassa ja lännessä, että ainoa mikä meille kelpaa aselevon ja rauhanneuvottelujen edellytykseksi on sellainen, minkä harva jaksaa uskoa kelpaavan Venäjälle.

Maailma ei ole kaikilta osin sellainen kuin toivoisimme sen olevan. On totta, että ydinaseilla uhkaaminen on väärin ja uhkauksen todeksi paneminen olisi irrationaalista. Mutta harva meistä pitää Venäjää täysin rationaalisena toimijana. Ja Venäjälle on ydinaseita. Tästä syystä juridisesti moitteeton vaatimus, että Venäjä välittömästi poistuu Ukrainasta on eettisesti ja poliittisesti harkitsematon ainakin jos annetaan ymmärtää että poistumista on pidettävä tulitauon ja neuvottelujen ehtona.

Raunhanliikkeen ja kaikkien Ukrainan ystävien pitääkin, vaikka tämän myöntäminen on kauheaa, tehdä kaikkensa jotta saisimme Ukrainassa aikaan tulitauon ja aselevon ja jotta Venäjä ja Ukraina saataisiin rauhanneuvotteluihin ilman ennakkoehtoja. Tämä ei tieteenkään tarkoita, etteikö meidän olisi edelleen syytä ilmoittaa tukevamme rauhanneuvotteluissa, ja muulloin, sitä kantaa, että Venäjän tulisi välittömästi poistua miehittimistään alueista Ukrainassa. (Venäjän Ukrainalta vuokraamalla Sevastopol sotilastukikohdalla Krimillä on erityisasema.) Todellisuudessa sen hyväksyminen että poistuminen voi viedä aikaa ja että se ei välttämättä koskaan toteudu näyttää kuitenkin olevan reaalipoliittinen välttämättömyys.

Ydinkiristys on hivittävä vääryys. Tästä ei kuitenkaan seuraa - tämäkin on syytä toistaa kunnes asia tulee kaikille selväksi - ettei ydinkiristykselle saa koskaan antaa periksi. Todellisuudessa koko maailma on jo nähnyt että ydinkiristys toimii: Länsi on de facto jo sodan alkupäivistä asti antanut sille periksi myöntäessään Ukrainalle vain rajallisesti tukea. Valinta on ollut oikea siitä huolimatta, että sitä voi kuvailla ikävästi mutta osuvasti sanomalla, että länsi on rähmällään koska se pelkää ydinsotaa. On kauheaa, että länsi pelkää ydinsotaa. Mutta olisi vielä kauheampaa, jos länsi ei pelkäisi ydinsotaa. Kauheaa olisi myös se, että rauhanliike utooppisilla vaatimuksillaan antaisi nostetta sellaisille Pelle Pelotonta esittäville poliitikoille, jotka haluavat valittua linjaa kyseenalaistaa. Sillä tiellä Suomen rauhanjärjestöt saattavat kuitenkin nyt, ikävä kyllä, olla.

Palataan lopuksi kysymykseen: Pitääkö Ukrainan voittaa ja Venäjän hävitä sota?

Venäjä ei saa voittaa sillä voitto uhkaa rohkaista sen uusin sotiin. Näin sanotaan, painavista, hyvistä syistä. Mutta onko totta, että Venäjä rauhoittuu jos Ukraina voittaa ja Venäjä häviää sodan? Kuvitellaan että Venäjä jättäessään ydinaseensa bunkkereihin pakotetaan hyväksymään Ukrainan kansainvälisesti tunnustetut rajat. Tästä Venäjä saattaisi tosiaankin oppia, ettei tämä hyökkäyssota kanattanut. Mutta oppiiko Venäjä samalla ettei sen koskaan kannata hyökätä minnekään, milloinkaan? Siihen ei ole helppoa uskoa. Onhan päin vastoin pelättävissä, että Venäjälle tappio ja sen myöntäminen tulkittaisiin nöyryytykseksi, jolle Venäjä hakisi joskus kostoa. Tästäkään syystä Venäjän kukistaminen ja Ukrainan voitto ei ole uskottava tie, jos tavoitteena on vaaraton Venäjä. Johtopäätös: Venäjän vaarallisuutta ei voida poistaa sillä, että Venäjä voitetaan sodassa, eikä myöskään sillä, että Ukrainan annetaan hävitä sota. Tai lyhyemmin: Venäjän vaarallisuus ei ole sotimalla poistettavissa.

Rauhaa voidaan rakentaa, joka päivä, tuhansin tavoin. Haaveet siitä, että pysyvä rauha saavutetaan parhaiten sotien, kukistamalla muut, ja pakottamalla ne alistumaan ja tottelemaan ei ole realistinen. On toki totta, ettei ole myöskään varmaa että ikuinen rauha on saavutettavissa muilla keinoin. Tavoitteena ja tehtävänä ei lopulta kuitenkaan voi olla muu kuin kaikkien saaminen mukaan rauhanomaisin keinoin rauhalliseen yhteiseloon, tai ainakin kaikkia kunnioittavaan väkivallattomaan rinnakkaiseloon.

Näistä syistä katson että rauhanliikkeen, ja kaikken muidenkin toimijoiden, olisi sittenkin syytä hyväksyä Ukrainan sodan osalta nyt huonoista vaihtoehdoista vähiten huono ja vaatia aselepoa ja rauhanneuvotteluja ilman ennakkoehtoja.

Arvioistani huolimatta osallistun rauhanjärjestöjen kutsumaan mielenosoitukseen Helsingissä lauantaina 25.2. jonka yhtenä tunnuksena on "Venäjän on välittömästi poistuttava Ukrainasta." Tunnus on todellakin vaarallinen ja huonosti valittu. Mutta sen julkituominen voi, näin toivon, olla askel kohti kriittistä ja itsekriittistä keskustelua, jonka turvin rauhanliike voi löytää paljon muuta, uutta ja rakentavaa sanottavaa Venäjän hyökkäyssodasta ja sen lopettamisesta.

Olen kuullut sanottavan, että naisten "Women in Black" -ryhmä aikoisi osallistua mielenosoitukseen 25.2. tunnuksella "Sopien, ei sotien". Toivon saavani kulkea heidän kanssaan, en siksi että tuollainen tunnus kertoo miten Venäjä voidaan saada sopimisen tielle, vaan siksi että rauhanliike, ja kaikki muut, näkisivät entistäkin välttämättömämmäksi rakentaa edellytyksiä sille, että näin tapahtuisi.
Thomas Wallgren Rauhanliiton blogi tuo näkökulmia rauhanpolitiikkaan ja -kulttuuriin. Sen kirjoittajat ovat Rauhanliiton ja rauhanliikkeen toimijoita ja tutkijoita. Blogissa esitetyt näkökulmat eivät välttämättä täysin vastaa Rauhanliiton kantoja.

# data[].attributes.attachment_link.title
Venäjä go home! Eli: Mitä rauhanliikkkeen pitää Ukrainan sodan vuosipäivänä 24.2.2023 sanoa ja mitä sen ei pidä sanoa - Rauhanliitto

# data[].attributes.attachment_link.description
Kirjoittaja on Thomas Wallgren filosofian tohtori, professori, kunnallispoliitikko ja aktiivinen rauha- ympäristö- ja demokratia aktivisti joka nostaa esille blogissaan Ukrainan sodan vuosipäivän kynnyksellä pohdintaa ja keskustelua jota käydään Eurooppalaisessa rauhanliikkeessä laajemminkin liittyen ydinaseuhkaan, asevusta ja neuvottelujen tarpeesta.

# data[].attributes.body
Venäläinen kirjailija Leo Tolstoy oli iso inspiraatio Mahatma Gandhille

# data[].attributes.body
Rauhanasemalle ilmestyi hiljattain myyntiin yhdysvaltalaisen politiikan tutkijan ja kirjailijan Gene Sharpin kirjanen Väkivallattomuus – realistinen vaihtoehto. Gene Sharp on tutkinut väkivallatonta vastarintaa 60-luvulta lähtien, ja hänen katsotaan olevan yksi 1900-luvun merkittävimpiä tutkijoita alalla. [Lue juttu loppuun klikkaamalla yllä olevaa kuvaa.]

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
(Julkaistu Pax-verkkolehdessä 2007/04)

Gene Sharp.

Rauhanasemalle ilmestyi hiljattain myyntiin yhdysvaltalaisen politiikan tutkijan ja kirjailijan Gene Sharp in kirjanen Väkivallattomuus - realistinen vaihtoehto. Gene Sharp on tutkinut väkivallatonta vastarintaa 60-luvulta lähtien, ja hänen katsotaan olevan yksi 1900-luvun merkittävimpiä tutkijoita alalla.

Hän työskentelee vuonna 1983 perustamassaan Albert Einstein -instituutissa, joka on erikoistunut tutkimaan väkivallattoman vastarinnan metodeja. Yhdessä eläkkeelle jääneen Yhdysvaltain armeijan upseeri Robert Helveyn kanssa hän on kouluttanut demokratialiikkeitä ympäri maailman, muun muassa Serbiassa, Zimbabwessa, Venetsuelassa ja Burmassa.

Nyt suomennettu teos on suppea, mutta oivallinen esittely aiheeseen. On korkea aika kysyä, "miksi väkivallasta on tullut yleisesti hyväksytty toiminnan muoto niin kaiken hyvän kuin pahankin edistäjänä ja miten tästä sairaudesta voitaisiin päästä pysyvästi eroon." Kirjanen muistuttaa, ettei sota ja väkivalta ole suinkaan ainoita toimintamuotoja vakavissakaan konflikteissa. Kautta historian on eri konflikteissa taisteltu tukeutumalla psykologisiin, sosiaalisiin, taloudellisiin tai poliittisiin keinoihin tai näiden yhdistelmiin.

Teoksen alkupuolella käydään luettelonomaisesti läpi esimerkkejä väkivallattoman toiminnasta 1900-luvulta. Osuuden olisi toivonut olevan yksityiskohtaisempi, sillä kyseiset tapahtumat lienevät osalle lukijoista tuntemattomia. Maininnan asteelle jäävät niin Venäjän vuoden 1905 vallankumous kuin siihen liittynyt Suomen satavuotiaan kansanedustuslaitoksen ja yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden syntyminenkin. Kiinalaisten mainitaan boikotoineen japanilaisia tuotteita vuosina 1908, 1915 ja 1919.

Saksassa estettiin väkivallattomasti nationalistipoliitikko Wolfgang Kappin vallankaappausyritys vuonna 1920, kuten myös Ranskan ja Belgian pyrkimys vallata Ruhrin alue vuonna 1923. Gandhin johtama taistelu brittihallintoa vastaan 1920- ja 1930-luvuilla on tietysti alan klassikko, kuten myös Martin Luther King Jr:n johtama kansalaisoikeustaistelu rotusyrjintää vastaan Yhdysvalloissa 1950- ja 1960-luvuilla.

Paljon vähemmälle huomiolle ovat sen sijaan jääneet toisen maailmansodan aikana useissa natsi-Saksan vallottamissa maissa - ennen kaikkea Norjassa, Tanskassa ja Alankomaissa - toteutetut väkivallattoman vastarinnan kampanjat, kuten myös El Salvadorin ja Guatemalan diktaattorien väkivallattoman vastarinnan ansiosta lyhyeen päättynyt valta keväällä 1944.

Prahan kevään pääarkkitehti Alexander Dubcek.

Prahan vuosien 1968 ja 1969 tapahtumista olisi ollut mukava lukea muutakin kuin vain maininnan kahdeksan kuukauden yhteistyöstä kieltäytymisestä. Milan Kunderalta muista lukeneeni, että tsekit poistivat katujen nimikyltit ja saattoivat siten kaupungin vallanneen neuvostoarmeijan kiusalliseen epätietoisuuteen. Mihin suuntaan mahtoi kadunmiehen sormi osoittaa neuvostoupseerin nostaessa päänsä panssarivaunun luukusta ja kysyessään, että missäpäin se televisioasema tai parlamenttirakennus mahtoikaan sijaita?

Internetsivustolta Civilian Resistance in Czecoslovakia löytyy vahvistus Kunderan tarinalle sekä useita muitakin esimerkkejä tsekkoslovakialaisten kekseliäisyydestä neuvostomiehityksen aikana: piraattiradioasemia, ihmismuureja, vesihanojen katkaisua, kylännimien vaihtamisia, kadonneita junia, yleislakkoja, metelöintiä, alastonkuvia ja graffiteja. Väkivallaton vastarinta vaatii rohkeuden ja pitkäjännitteisyyden lisäksi ennen kaikkea hyvää mielikuvitusta.

Tsekit ja slovakit eivät jääneet vaille seuraajia. Yhdeksänkymmentäluvulle asti toisinajattelijat haastoivat kommunistihallituksen väkivallattomalla kamppailullaan useaan otteeseen. Kuuluisin niistä oli Puolan 1980-luvulla alkanut solidaarisuusliike, jonka ansioksi Sharp laskee lopulta koko kommunistivallan kukistumisen.

Myös Neuvostoliiton vanhoillisten vallankaappauksen epäonnistuminen vuonna 1991 ja yli päätään koko Itä-Euroopan rauhanomainen demokratisoituminen vodaan laskea väkivallattoman liikehdinnän yhdeksi näyttävimmistä voitoista. Panokset eivät olleet pienet. On täysin realistista kysyä, olisimmeko mahtaneet säästyä ydinsodalta, jos Neuvostoliiton hajoaminen olisi ollut yhtä sotaisa kuin Jugoslavian.

Muista maanosista Sharp mainitsee esimerkkitapauksia esimerkiksi Etelä-Afrikasta, Burmasta ja Balkanilta.

Kirjan pääpaino on kuitenkin väkivallattoman vastarinnan taktiikan analysoinnissa. Keskeisin olettamus on jo Gandhilta tuttu, ja Sharp ilmaisee sen näin:

Kaiken hallinnon olemassaolo perustuu ihmisten yhteistyöhön - siihen, että he noudattavat käskyjä ja ovat yhteistyössä hallitsijan kanssa. Jos tähän yhteistyöhön ei ryhdytä tai se lopetetaan, tuki hallinnalta häviää.

Sharp kirjoittaa poliittisesta jujutsusta, jossa vastustajan hyökkäyksen voima pyritään kääntämään omaksi eduksi.

Poliittinen kamppailu väkivallattoman toimijan ja väkivaltaisen hallitsijan välillä on tyypillisesti epäsymmetrinen konfliktitilanne. Tätä epäsymmetriaa väkivallattomuuden ja väkivallan välillä kamppailijat voivat käyttää hyväkseen toiminnassaan.

Tavoitteena on tuoda näkyviin väkivaltaa käyttävän osapuolen toiminnan epärehellisyys, kannattamattomuus ja moraalinen alemmuus. Ganhdilla oli tapana korostaa, että väkivallattomuus ( satyagraha) on nimenomaan (moraalisesti, henkisesti ja itsetunnoltaan) vahvemman osapuolen vaikutuskeino. Jos lapsi käy kimppuusi, sinulle tuskin tulee tarve osoittaa hänelle olevasi fyysisesti voimakkaampi. Väkivallattoman vastarinnan harjoittaja toimii kuten jokainen tervejärkinen aikuinen tuossa tilanteessa: pyrkii rauhoittamaan "vastustajansa", voittamaan tämän luottamuksen ja saamaan hänet tajuamaan väkivallan hyödyttömyys ja vahingollisuus.

Sharp korostaa strategian merkitystä väkivallattomassa toiminnassa. Vaikka Tsekkoslovakian tapahtumissa iso osa vastarinnasta oli spontaania, huomattavasti tehokkaammaksi on todettu tarkasti suunniteltu ja kurinalaisesti toteutettu kampanja Martin Luther King Jr:n tapaan. Erityisen suurta huomiota on kiinnitettävä väkivallan välttämiseen, sillä väkivalta väkivallattoman kampailun rinnalla tekee väkivallattoman toiminnan mekanismeistä voimattomia.

Kourallinen huligaaneja pystyy helposti sabotoimaan tuhansien ihmisten rauhanmarssin. Pihtiputaan mummo kun jää kovin helposti miettimään, kuinka vakuuttava oli se ikkunoita hajottava ja poliiseja kivittävä mielenosoittaja, joka vaati USA:ta lopettamaan väkivallan käytön Irakissa.

Mohandas "Mahatma" Gandhi.

Mutta Sharpin viesti ei ole tarkoitettu pelkästään diktatuureista irti pyristeleville, rotusorron vastustajille ja Heiligendammin mielenosoittajille, vaan kaikille, myös valtioille. Hän ehdottaa, että erilaisia konfliktityyppejä varten tulisi järjestelmällisesti kehittää käytännölliset strategiset suunnitelmat. Hyvin valmistautunut toimija voisi kussakin eteen tulevassa tilanteessa korvata väkivalta parhaiten tilanteeseen sopivalla väkivallattomalla tekniikalla.

Tähän haasteeseen vastaaminen - väkivallattoman toiminnan mahdollisuuksien tutkiminen ja kehittäminen kriisejä varten - vaatii merkittävästi lisää tutkimusta, analyysiä, strategista tarkastelua, toimintatapojen kehittämistä, suunnittelua ja rohkeaa toimintaa.

Tarvitaan niin historioitsijoiden kuin sosiaalipsykologien, sosiologien, yhteiskuntateoreetikkojen, poliitiikan tutkijoiden kuin muidenkin ammattiryhmien työkaluja. Ei riitä, että vain tarkastellaan väkivallattoman toiminnan tapauksia, vaan on myös tutkittava diktatuurien ja muiden sortavien hallintajärjestelmien puutteita ja heikkouksia.

On myös tärkeää, että opitaan strategista ajattelua ja välitetään strategisen suunnittelun osaamista tulevien väkivallattomien kamppailujen avuksi.

Näin tavoitteiden täyttäminen vaatii vakiintuneiden yhteiskunnallisten käytäntöjen ja kansallisten ja kansainvälisten voimien haastamista, usein vastustamistakin. Vallan keskittyminen, valtioiden välisten suhteiden militarisoituminen, vakiintuneiden ongelmanratkaisukeinojen ylivalta ja monet muut tekijät usein estävät järkiperäisesti ja kiihkotta harkitsemasta olisiko mielekästä soveltaa väkivallatonta toimintaa.

Tätä valintaa tehdessä täytyy ottaa huomioon huomattavasti kauasikantoisemmat seuraukset kuin "vain" väkivallan aiheuttamat välittömät kärsimykset ja tappiot. Sharp huomauttaa, että väkivaltaisista konflikteista on tapana syntyä keskitetty ja kansalaisvapauksia rajoittava poliittinen järjestelmä, kun taas väkivallaton kamppailu tuottaa hajaannutetumpaa ja kansalaisten omistamaa hallintoa.

Ja edelleen: hallitusmuoto, joka suosii oikeusturvaa, vapautta ja demokratiaa, luo luottamuksen ilmapiirin, jossa kansalaiset harvemmin kokevat tarpeelliseksi turvautua väkivaltaan.

Jos joskus näin kuitenkin käy, poliisin on syytä olla provosoitumatta ja provosoimatta edelleen, ja käyttää mellakkavarusteiden sijaan mielikuvitustaan. Ensimmäinen askel siihen suuntaa olisi tämän kirjan lukeminen. Jos puolestaan valtio alkaa lipsua periaatteistaan, kansalaisten velvollisuus kieltäytyä yhteistyöstä, ja viedä siten valtiolta valta.

Kirjoittanut: Gene Sharp
Sarja: Aseidenriisuntavihkot 43
Suomentanut: Antti Kaski
Julkaisijat: Rauhankirjallisuuden edistämisseura ry, Suomen Rauhanliitto - YK-yhdistys ry, Itämerikeskussäätiö.
ISBN: 978-951-9457-37-6
Alkuperäinen nimi: There Are Realistic Alternatives (Julkaisija: The Albert Einstein institution, Boston, USA).

# data[].attributes.attachment_link.description
(Julkaistu Pax-verkkolehdessä 2007/04) Gene Sharp. Rauhanasemalle ilmestyi hiljattain myyntiin yhdysvaltalaisen politiikan tutkijan ja kirjailijan Gene Sharp in kirjanen Väkivallattomuus - realistinen vaihtoehto. Gene Sharp on tutkinut väkivallatonta vastarintaa 60-luvulta lähtien, ja hänen katsotaan olevan yksi 1900-luvun merkittävimpiä tutkijoita alalla. Hän työskentelee vuonna 1983 perustamassaan Albert Einstein -instituutissa, joka on erikoistunut tutkimaan väkivallattoman vastarinnan metodeja.

# data[].attributes.headline
COUNTDOWN: Top 10 Civil Resistance Stories of 2020, Looking Forward | ICNC

# data[].attributes.subject
COUNTDOWN: Top 10 Civil Resistance Stories of 2020, Looking Forward | ICNC

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
The International Center on Nonviolent Conflict is pleased to introduce its "Top 10 Civil Resistance Stories of 2020, Looking Forward" series countdown, hosted by the Minds of the Movement blog.

Contributions are from diverse voices around the world capturing regional overviews, some of the year's most prominent country case studies, and thought pieces distilling major international trends.
Join the conversation on Twitter @civilresistance, hashtag #ICNC2020Top10 By: Omar Lopez
The pandemic this year hasn't stopped people in Latin America from gathering and pushing for their rights, justice, and democracy agendas. In some cases, government mismanagement or inaction even provoked mass demonstrations, as was the case in Brazil. Yet this is not the only civil resistance trend one may identify in the region this year. Although violence remains an instrument of choice for many non-state groups, by and large, the stereotype of the armed guerrilla fighter as the symbol of a freedom fighter, which has plagued the collective conscience of Latin America for centuries, [...]
By: Victoria Tin-bor Hui
On December 2, high-profile Hong Kong activists Joshua Wong and Agnes Chow received jail sentences for 13.5 months and 10 months, respectively, for peacefully surrounding the police headquarters in June 2019 against the Beijing-backed Hong Kong government. The next day, Jimmy Lai, publisher of the only pro-democracy newspaper the Apple Daily, was arrested and denied bail for violating the terms of the media's lease.

Hong Kongers have been protesting to defend freedoms and demand democracy for decades, to no avail. With all forms of open dissent being banned by 2020, Hong Kongers are wondering if and how they will be able to keep the fire burning and not give up.[...]
By: Deborah Mathis
In 2020, civil resisters ripped the cover off long-held grievances and long-running wrongs. They fostered new coalitions from across the demographic spectrum. They changed the old "you say"/"I say" about race and justice into a frank conversation, an exercise in self-reflection and, as importantly, an exercise in listening. There is one other thing this year's ubiquitous and unrelenting mass demonstrations for social justice accomplished: They produced a maturation in how the news media cover civil resistance, both in the United States and abroad.[...]
By: Janjira Sombatpoonsiri
Thailand's ongoing democratic revolt is historically unprecedented. Not only does the movement systemically challenge deep-rooted autocracy, but through decentralized organization and a variety of creative tactics, it has been consistently nonviolent. The movement has emerged against all odds, both harsh repression on the one hand and disruptive impact of the pandemic on the other. Whether Thailand's people power will succeed in pushing back against autocracy sheds light on the future success of nonviolent struggle against the current global wave of autocratization. [...]
By: Svetlana Kabanova
By remaining nonviolent in defiance of a progressively brutal, 26-year-running dictatorship, Belarusians are embracing life over death but also doing so with a shrewd strategy in mind. The official results of the presidential election in Belarus last August indicated that more than 80 percent of votes were for the incumbent president Alexander Lukashenko, landing him his sixth consecutive term. But the majority of the population didn't trust these numbers, believing that only very few people voted for Lukashenko. [...]
By: Michael Wilson Becerril
In 2020, youth climate activists collaborated on nonviolent actions in more than 40 countries, staged climate strikes on every continent, and developed mutual aid networks to cope with the Covid-19 crisis. However, perhaps their most outstanding accomplishment has been mainstreaming the links between the global pandemic, structural oppression, and the post-colonial social order that is making the planet uninhabitable. These diagnoses open opportunities to address these interrelated problems by their roots. [...]
By: Phil Wilmot
While Black Lives Matter took center stage in the global media, similar struggles against police brutality were fomenting in the Sub-Sahara as well. 2020 was truly a year of protecting black bodies. In many African countries, authoritarian leaders enjoyed the Covid-19 pandemic and the excuses it offered for violent repression. In Uganda, for example, not a single Covid-19 death was registered until July 23. By that date, a half dozen Ugandans had been killed by police using pandemic conditions as an excuse for brutality, and countless citizens had been unjustly arrested, victimized by extortion, tortured, and otherwise abused. [...]
By: Rev. Tremaine Combs
With the deaths of George Floyd, Breonna Taylor, and Ahmaud Arbery, 2020 has seen a swell in support, prioritization, and even vitriol regarding the movement to cement in the public consciousness that Black Lives Matter. Although it has undergone numerous iterations since the first enslaved Africans were brought to the United States in the early 1600s, the modern movement for Black lives as it exists in 2020 has its roots in the 2012 death of Trayvon Martin in Florida. It then picked up steam with the uprising in Ferguson, Missouri after the death of Michael Brown in 2014. Some distinguishable trends, as well as challenges, set the movement apart from its antecedents. [...]
By: Maciej Bartkowski
In the past two decades, autocracies have been on the rise and aspiring autocrats in democracies have been gaining in numbers and strength. The 2020 democracy report by the V-Dem (Varieties of Democracy) Institute noted that by 2020, autocracies have formed a clear majority for the first time since the beginning of 2000, constituting 92 countries with 54% of the global population or 4.2 billion people. Furthermore, 35% of the world's population, an additional 2.7 billion people, live today in countries that are experiencing a significant decline in their democracy index and that are often headed by elected anti-democratic demagogues. This is colloquially known as the third wave of authoritarianism, or "autocratization" [...]
By: Amber French
The COVID-19 crisis fundamentally altered the conditions in which activists organized in 2020, yet we still observed widespread political mobilization as a result of nonviolent movements. Perhaps then there is some silver lining in this crisis-we are reminded that repression and other unfavorable conditions (read: physical constraints) do not doom movements to failure. Activists and movements develop skills that enable them to overcome challenging social and economic conditions. It's called human agency, and it's what ICNC's work is all about. [...]

# data[].attributes.attachment_link.title
COUNTDOWN: Top 10 Civil Resistance Stories of 2020, Looking Forward | ICNC

# data[].attributes.attachment_link.description
Every Monday from December 14, 2020, to February 15, 2021, check back for a new post in our major, end-of-the-year blog series countdown! Contributions are from diverse voices around the world and include country case studies, regional overviews, and thought pieces distilling major international trends.

# data[].attributes.body
På svenska, 3 min. Ickevåld = väkivallattomuus = nonviolence.

# data[].attributes.headline
Filippiinien People Power -vallankumous 1986

# data[].attributes.subject
Filippiinien People Power -vallankumous 1986

# data[].attributes.headline
Dr. Michael Nagler: The State of Humanity's Most Important Art

# data[].attributes.subject
Dr. Michael Nagler: The State of Humanity's Most Important Art

# data[].attributes.body
Engl., 1 h 3 min.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ICNC - International Center on Nonviolent Conflict

# data[].attributes.attachment_link.title
Dr. Michael Nagler - Nonviolence Today: The State of Humanity's Most Important Art

# data[].attributes.body
Engl., 55 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
The Search for a Nonviolent Future | Michael Nagler | Talks at Google

# data[].attributes.headline
A Force More Powerful: Denmark, Poland and Chile

# data[].attributes.subject
A Force More Powerful: Denmark, Poland and Chile

# data[].attributes.body
A Force More Powerful -dokumenttielokuvan II-osio: Tanska, Puola ja Chile.

Engl., 1 h 18 min.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ICNC - International Center on Nonviolent Conflict

# data[].attributes.attachment_link.title
A Force More Powerful - English - Denmark / Poland / Chile (high definition)

# data[].attributes.headline
A Force More Powerful: India, USA and South Africa

# data[].attributes.subject
A Force More Powerful: India, USA and South Africa

# data[].attributes.body
A Force More Powerful -dokumenttielokuvan I -osio: Intia, USA ja Etelä-Afrikka.

Engl., 1 h 17 min.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
ICNC - International Center on Nonviolent Conflict

# data[].attributes.attachment_link.title
A Force More Powerful - English - India / Nashville / South Africa (high definition)

# data[].attributes.body
Suom., 9 min.

# data[].attributes.attachment_caption
Thirty-one-year-old West Point graduate, author, and former army captain Paul Chappell discusses if world peace is possible and whether human beings are natural

# data[].attributes.body
Entinen sotilas rauhan mahdollisuudesta. Englanninkielinen, 15 min.

# data[].attributes.headline
The Third Harmony -dokumenttielokuvan trailer

# data[].attributes.subject
The Third Harmony -dokumenttielokuvan trailer

# data[].attributes.body
2 min

# data[].attributes.attachment_link.title
Bullfrog Films presents...The Third Harmony

# data[].attributes.headline
Why we don't teach peace as we teach math

# data[].attributes.subject
Why we don't teach peace as we teach math

# data[].attributes.body
Engl., 2 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
Peace Literacy: Paul K. Chappell asks why we don't teach peace as we teach math

# data[].attributes.body
Engl., 13 min. Aiemmin nonviolence oli tapana kirjoittaa väliviivalla non-violence, nykyisin se yleensä kirjoitetaan yhteen.

# data[].attributes.attachment_link.title
Nonviolence and Peace Movements: Crash Course World History 228

# data[].attributes.headline
Gandhi's Philosophy of Nonviolence - Theory and Practice

# data[].attributes.subject
Gandhi's Philosophy of Nonviolence - Theory and Practice

# data[].attributes.body
Engl., pituus 18 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
Gandhi's Philosophy of Nonviolence - Theory and Practice

# data[].attributes.body
Engl., 3 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
Selma Official Trailer #1 (2015) - Oprah Winfrey, Cuba Gooding Jr. Movie HD

# data[].attributes.body
Mikä on käsityksesi, onko todennäköisyys kuolla väkivallan seurauksena noussut vai laskenut? Miten näet asian  vuosikymmenten, vuosisatojen ja/tai vuosituhansien perspektiivistä?

# data[].attributes.body
Erica Chenoweth: Civil Resistance - What Everyone Needs to Know. Oxford University Press 2021.

Timo Virtala: Väkivallattomuuden voima - Kertomuksia rohkeudesta. Rosebud 2020.

Erno Paasilinna: Rohkeus - Arndt Pekurisen elämä ja teloitus. Otava 1998.

Ruther Bregman: Hyvän historia. Atena 2020.

Michael N. Nagler: TheSearch for a Nonviolent Future. A Promise of Peace for Ourselves, Our Families, and Our World. New World Library. 2001.

Gene Sharp: Väkivallattomuus - Realistinen vaihtoehto. Into 2014.

Kalevi Kalemaa: Sankareita vai pelkureita - Suomalaisen aseistakieltäytymisen historia. Tammi 2014.

Matti Salminen: Yrjö Kallisen elämä ja totuus. Into 2011.

Oona A. Hathaway, Scott J. Shapiro: The Internationalists: How a Radical Plan to Outlaw War Remade the World

Tapio Tamminen: Afganistanin aseeton soturi. Into 2011.

Erica Chenoweth ja Maria Stephan: Why Civil Resistance Works. Columbia University Press 2011.

Steven Pinker: The Better Angels of Our Nature: Why Violence Has Declined. Viking 2011.

# data[].attributes.body
Kuten esimerkiksi ydinasevarusteluun, Ukrainan sotaan, Gazan tilanteeseen tai ilmastonmuutokseen.

# data[].attributes.headline
Martin Luther King Jr:n viimeise puheen viimeiset minuutit

# data[].attributes.subject
Martin Luther King Jr:n viimeise puheen viimeiset minuutit

# data[].attributes.body
Engl., 2 min.

# data[].attributes.body
Englanninkielinen, vuodelta 2016, pituus 9 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
The secret to effective nonviolent resistance | Jamila Raqib

# data[].attributes.body
Entisen sotilaan näkökulma sotaan. Englanninkielinen, vuodelta 2018, pituus 10 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
What does War do to the human brain ? Ex soldier and peace campaigner speaks.

# data[].attributes.body
Englanninkielinen, 3 min. Väkivallattomuus on voima, jossa aggression energia suunnataan kontroloiduissa olosuhteissa rakentavaan toimintaan.

# data[].attributes.body
Mikä näistä termeistä on mielestäsi paras kuvaamaan päivän aihetta?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Kesäkuun 10. päivän aamuna vuonna 1902 joukko lapinjärveläisiä nuoria miehiä kokoontui Loviisaan Helgaksen kahvilaan. He lähtivät marssimaan kahvilasta tiiviinä ryhmänä kohti satamaa ja lauloivat matkalla isänmaallisia lauluja.

Satamassa heidän oli määrä osallistua kutsuntoihin, mutta paikalle päästyään he luovuttivat venäläisille kutsuntaviranomaisille kirjelmän. Siinä miehet ilmoittivat vastustavansa uutta asevelvollisuuslakia ja jättävänsä protestiksi kutsunnat väliin.

Tapaus liittyi laajempaan kokonaisuuteen 1800- ja 1900-lukujen taitteessa.

Osana kiristyviä venäläistoimenpiteitä Suomen oma sotaväki haluttiin sulauttaa osaksi Venäjän armeijaa. Tätä vastustettiin laajalla rintamalla: Noin puolet kutsuntavelvollisista jätti Lapinjärven nuorten miesten tavoin osallistumasta kutsuntoihin vuonna 1902. Monet upseerit, virkamiehet, lääkärit ja papit kieltäytyivät olemasta mukana kutsuntojen järjestämisessä.

Tietokirjailija Timo Virtala pitää tapausta merkittävänä väkivallattomana voimanosoituksena, joka sai myös laajalti kansainvälistä näkyvyyttä.

- Esimerkiksi englantilaisessa lehdistössä sitä seurattiin hyvin tarkkaan. On viitteitä siitä, että jopa Mahatma Gandhi otti tapauksesta oppia myöhempiin omiin tekemisiinsä, Virtala sanoo.

Tapaus on myös malliesimerkki kansalaistottelemattomuudesta. Termillä tarkoitetaan tilannetta, jossa tavallinen kansalainen rikkoo rauhanomaisin keinoin lakia vaikuttaakseen kokemaansa epäkohtaan.

Samaa keinoa käyttää myös Elokapina.

Ja niin on tehnyt historian saatossa myös iso joukko aseistakieltäytyjiä, talonvaltaajia, eläinaktivisteja ja monia muita.

Totaalikieltäytyjät rikkovat tietoisesti lakia

Suomen tunnetuimpiin kansalaistottelemattomuustapauksiin kuuluu aseistakieltäytyjä Arndt Juho Pekurisen (1905-1941) kohtalo.

Hän vaati, että asevelvollisuus pitää voida suorittaa armeijalaitoksen ulkopuolella siviilivaatteissa ilman sotilasjohdon käskyjä. Hän kärsi kolme pitkää vankilatuomiota kieltäydyttyään asepalveluksesta.

Pekurisen tapaus vaikutti suoraan lainsäädäntöön: huhtikuussa 1931 astui voimaan siviilipalveluslaki, joka tunnetaan myös nimellä Lex Pekurinen. Lainmuutos ei kuitenkaan pelastanut räätäliään kuin noin kahdeksan vuoden ajaksi, sillä talvisodan aikana siviilipalveluslaki ei ollut voimassa.

Jatkosodassa Pekurinen määrättiin viidennen kerran palvelukseen. Kun hän jälleen kieltäytyi, ei häntä enää laitettu vankilaan vaan teloitettiin.

Pekurisen tapaus sai valtavasti sekä kansallista että kansainvälistä huomiota. Vankilatuomioiden aikaan fyysikko Albert Einstein ja monet muut allekirjoittajat kirjoittivat Suomen puolustusministerille kaikkiaan kolme kirjettä, joissa vaadittiin Pekurisen vapauttamista.

Tänä päivänä siviilipalvelus ja aseeton asepalvelus ovat vakiintuneita ja yleisesti hyväksyttyjä tapoja suorittaa asevelvollisuus, mutta totaalikieltäytyminen on kansalaistottelemattomuutta. Totaalikieltäytyjät kieltäytyvät tottelemasta lakia.

Viime vuonna noin 35 suomalaista miestä kieltäytyi kokonaan asevelvollisuuden suorittamisesta.

- Se on vahva kannanotto nykyjärjestelmää vastaan. Tavallisimmin totaalikieltäytyjät vetoavat tasa-arvoon: heidän näkemyksensä mukaan järjestelmä on epäoikeudenmukainen, koska miehiä kohdellaan epäoikeudenmukaisesti naisiin nähden, Virtala sanoo.

Koijärvi vaikutti ympäristöliikkeen syntyyn

Keväällä 1979 joukko ympäristöaktivisteja kokoontui Forssassa sijaitsevan rehevän lintujärven rantamille. He halusivat estää maanomistajien aikeet järven kuivattamisesta, sillä järvellä oli monipuolinen pesimälinnusto.

Joukko nuoria kerääntyi forssalaisen lintujärven patotyömaalle keväällä 1979 ja esti alkamassa olleet kaivuutyöt. Mukana olivat muun muassa tulevat kansanedustajat Ville Komsi ja Osmo Soininvaara.

Koijärven aktivisteista muodostui laaja kansanliike. Osa kahlitsi itsensä ketjuilla kaivinkoneeseen. Poliisit joutuivat irrottamaan mielenosoittajat ja pidättämään heidät.

Tapausta käsiteltiin korkeimmassa oikeudessa asti, ja noin sata aktivistia sai sakkorangaistuksia.

Timo Virtala pitää Koijärveä merkittävä kansalaistottelemattomuustapauksena, jolla saatiin aikaan myös näkyviä tuloksia.

- Se oli onnistunut kampanja monestakin syystä. Ja tärkein tavoite toteutui, eli Koijärveä ei kuivattu.

Tapauksella ja sen saamalla huomiolla oli myös laajempia vaikutuksia: Suomeen perustettiin vuonna 1983 ympäristöhallinto, ja osa Koijärvi-liikkeen keskeisistä toimijoista oli myöhemmin mukana perustamassa Suomen ensimmäistä ympäristöasioihin profiloitunutta puoluetta, Vihreää liittoa.

Talonvaltaukset, turkistarhaiskut ja muut tottelemattomuudet

Talojen valtaaminen on kansalaistottelemattomuuden muoto, josta tunnettuja esimerkkejä Suomessa ovat vaikkapa Elmu ry:n toteuttama Lepakon valtaus vuonna 1979 sekä Oranssi ry:n 90-luvun alussa toteuttamat talojen valtaukset.

Sekä Elmu että Oranssi saivat kansalaistottelemattomuuden keinoilla itselleen toimitilat, aluksi valtaamalla, myöhemmin laillisin keinoin. Molemmat yhdistykset ovat sittemmin toimineet vuosikymmenten ajan edistämiensä päämäärien hyväksi.

Tunnettuja kansalaistottelemattomuustekoja Suomessa ovat myös 90-luvulta alkaen tehdyt turkistarhaiskut, Greenpeace-aktivisti Sini Saarelan tunkeutuminen venäläiselle öljynporauslautalle sekä vihreiden lainsäädäntösihteerin Aino Pennasen yritys estää lentokoneen nousu, koska koneen kyydissä oli käännytettävä turvapaikanhakija.

Kaikille tapauksille yhteistä on väkivallattomuus, huomiohakuisuus sekä lain tietoinen rikkominen. Timo Virtalan mukaan kansalaistottelemattomuus eroaa suoranaisesta rikollisuudesta siinä, että pyrkimyksenä on yhteiskunnallisten olojen parantaminen.

- Nähdään, että laki on moraalisesti väärin ja koetaan, että on oikeus, jopa velvollisuus, rikkoa lakia ja vaatia sen korjaamista.

Natsien joukkotuhot tehtiin lakia rikkomatta

Elokapinan kansalaistottelemattomuus tuntuu jakavan ihmiset voimakkaasti kahtia: toisille mielenosoittajat ovat sankareita, toisille lakia rikkovia anarkisteja.

Virtala sanoo ymmärtävänsä tämän hyvin.

- Meillä on yhteiskunta, jossa on pelisäännöt, ja meihin on syvälle iskostunut ajatusmalli, että sääntöjen noudattamatta jättäminen on väärin.

Virtala on itse jäsenenä useissa rauhanjärjestöissä ja toiminut myös Loviisan rauhanfoorumin pääsihteerinä. Hän kertoo käyneensä uteliaisuudesta myös Elokapinan kansalaistottelemattomuuskoulutuksen, mutta varsinaiseen toimintaan hän ei ole osallistunut.

Kansalaistottelemattomuuden käsitteen keksijän Henry David Thoreaun (1817-1862) mukaan lakeja tulee noudattaa aina kun on mahdollista ja yhteisiä pelisääntöjä tarvitaan, mutta jos laki on moraalisesti väärin, kansalaisella on paitsi oikeus, myös velvollisuus rikkoa sitä.

Tähän liittyy myös laillisuus- ja laittomuuskysymyksen kääntöpuoli. Virtala muistuttaa, että näkemys, jonka mukaan kaikkia lakeja pitää noudattaa aina ja kaikkialla, on kaikkea muuta kuin ongelmaton.

- Ihmiskunnan moraalisesti suurimmat rikokset on tehty lain kirjaimen sallimana. Natsien, Neuvostoliiton ja punakhmerien joukkomurhat, kolonialismi, noitavainot... listaa voi jatkaa vaikka kuinka pitkään. Nämä ovat olleet laillisia asioita, ja kansalaistottelemattomuutta harjoittivat ne, jotka kieltäytyivät tekemästä hirmutekoja ja vastustivat niitä.
Voit keskustella aiheesta maanantaihin 11. lokakuuta kello 23:een saakka. Lue lisää: Ilmari Pensala, 17, istuu Elokapina-mielenosoituksessa - vanhemmat tukevat tien reunassa, maksavat sakot ja hakevat putkasta tarpeen vaatiessa Ilmastokriisi ei ratkea yksilön valinnoilla - Näin eri alojen asiantuntijat ja vaikuttajat vastaavat tähän ja kolmeen muuhun väitteeseen Yliopistotutkijat: Kansalaistottelemattomuudella on joskus paikkansa "Menkää hipit töihin!" - Suomalainen ympäristöaktivismi täyttää 40 vuotta

# data[].attributes.attachment_link.title
Kutsuntalakko, Koijärvi ja turkistarhaiskut tasoittivat tietä Elokapinalle - kansalaistottelemattomuudella on Suomessa pitkät juuret

# data[].attributes.headline
Sophie Scholl The Final Days Official Trailer

# data[].attributes.subject
Sophie Scholl The Final Days Official Trailer

# data[].attributes.body
Traileri Valkoinen ruusu -vastarintaliikkeeseen kuuluneen Sophie Schollin viimeisistä päivistä kertovasta elokuvasta. Elokuva on katsottavissa kokonaisuudessaan YouTubessa ilmaiseksi. Saksankielinen englanninkielen tekstityksellä, 2 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
Sophie Scholl The Final Days Official Film Trailer

# data[].attributes.body
Pätkä Gandhi-elokuvasta, 4 min. Mitä mieltä olet nälkälakosta poliittisena metodina, täyttääkö se väkivallattomuuden tunnusmerkit? On tärkeää panna merkille, että Gandhi ei koskaan suunnannut sitä vastustajiaan vastaan, vaan vetosi sillä aina kannattajiinsa.

# data[].attributes.body
Pätkä Gandhi-elokuvasta, 4 min.

# data[].attributes.body
Official Trailer, engl., 2 min. Kertoo Liberian sisällissodan päättymisestä vuonna 2003.

# data[].attributes.attachment_link.title
Pray the Devil Back to Hell - Official Trailer

# data[].attributes.body
Pätkä Gandhi-elokuvasta, 3 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
Gandhi (1/8) Movie CLIP - The Conscience of All Mankind (1982) HD

# data[].attributes.body
Tämä linkki vie toiselle Padlet-alustalle, jonka teemana on asevelvollisuus.

# data[].attributes.body
Tämä linkki vie toiselle Padlet-alustalle, jonka teemana on aseistakieltäytymisen historia.

# data[].attributes.headline
The Third Harmony -dokumenttielokuvan trailer

# data[].attributes.subject
The Third Harmony -dokumenttielokuvan trailer

# data[].attributes.body
Engl., 2 min.

# data[].attributes.attachment_link.title
Bullfrog Films presents...The Third Harmony

# data[].attributes.body
Tämä linkki vie toiselle Padlet-alustalle, jonne olen koonnut rauhanlauluja. Taustaa tuplaklikkaamalla voit lisätä sinne myös oman rauhanlaulusuosikkisi.

# data[].attributes.headline
Onko nykyisin olemassa jokin laillinen ja yleinen käytäntö, joka on kuitenkin moraalisesti väärin?

# data[].attributes.subject
Onko nykyisin olemassa jokin laillinen ja yleinen käytäntö, joka on kuitenkin moraalisesti väärin?

# data[].attributes.body
Aikaisemmin tällaisia käytäntöjä on ollu mm. gladiaattoritaistelut, noitavainot, orjakauppa, kolonialismi, sukupuolten epätasa-arvoisuus, apartheid yms.