# data[].attributes.body
Francesco Redi (Arezzo, 18 de febrer de 1626 - Pisa, 1 de març de 1697), fou un naturalista, metge i poeta de la Toscana, conegut especialment per haver dut a terme experiments a Florència considerats molt rellevants en la refutació de la teoria de la generació espontània.

Redi va refutar la hipòtesi de la generació espontània mitjançant un experiment el 1668. Va posar carn putrefacta en tres flascons: un segellat, un obert i un cobert amb gasa. Les larves només es van desenvolupar al flascó obert i sobre la gasa del cobert, però no al segellat.

Això va demostrar que les larves provenien d'ous de mosques, no de la carn mateixa, invalidant la generació espontània.

# data[].attributes.body
Antonie Philips van Leeuwenhoek (Delft, 24 d'octubre de 1632 - 26 d'agost de 1723), fou un comerciant, topògraf, vidrier i microbiòleg neerlandès conegut com a pare de la microbiologia i inventor del microscopi, i per ser el primer a observar al microscopi diverses espècies de microorganismes i cèl·lules amb lents que ell mateix va construir.

Leeuwenhoek, juntament amb Robert Hooke, va ser dels primers a descobrir l'univers microscòpic gràcies a l'ús dels microscopis fabricats per ell mateix l'any 1695.

Va descriure formes de vida fins llavors desconegudes i va establir les bases per a noves branques de la ciència que explicarien nombrosos processos biològics, fins llavors camp d'especulacions, moltes vegades amb influències religioses.

# data[].attributes.body
Lazzaro Spallanzani (Scandiano, Reggio Emilia, 10 de gener de 1729 - Pavia, 12 de febrer de 1799)va ser un biòleg i alhora sacerdot catòlic.

Spallanzani, el 1754, va realitzar un experiment per refutar la generació espontània. Va escalfar brou en flascons per esterilitzar-lo, deixant alguns oberts i altres segellats hermèticament. Als flascons oberts, el brou es va contaminar amb microorganismes, mentre que als segellats es va mantenir estèril. Això demostrava que els microorganismes provenien de l'aire i no sorgien espontàniament.

# data[].attributes.body
Louis Pasteur (Dole, 27 de desembre 1822 – Villeneuve-l'Étang, Marnes-la-Coquette, 28 de setembre 1895), fou un microbiòleg i químic francès.

El 1862, Louis Pasteur va demostrar que la generació espontània era falsa amb l'experiment del matràs de coll de cigne. Va escalfar brou en matrassos amb un coll llarg i corbat, que deixava passar l'aire però retenia les partícules de pols. El brou es mantenia estèril, però en trencar el coll, es contaminava. Així va provar que els microorganismes provenien de l'aire i no sorgien espontàniament.

# data[].attributes.body
Aleksandr Ivànovitx Oparin (2 de març de 1894 - 12 d'abril de 1980) va ser un bioquímic soviètic que va realitzar avenços pel que fa a l'origen de la vida a la Terra. Va ser membre de l'Acadèmia de Ciències soviètica.

El 1924, Alexander Oparin va formular una teoria sobre l'origen de la vida basada en el desenvolupament gradual i constant de l'evolució química de molècules de carboni. Segons aquesta teoria, en les condicions primitives de la Terra, sense oxigen lliure però amb gasos com metà, amoníac, hidrogen i vapor d'aigua, l'energia procedent de llamps i radiacions va afavorir la formació de molècules orgàniques simples.

Aquestes molècules es van combinar progressivament fins a donar lloc a estructures més complexes, com els coacervats, que podrien ser els precursors de les primeres cèl·lules.

# data[].attributes.body
John Burdon Sanderson Haldane FRS (Oxford, 5 de novembre de 1892 - Bhubaneswar, 1 de desembre de 1964) va ser un genetista britànic, biòleg evolutiu. Juntament amb Ronald Fisher i Sewall Wright, va ser un dels fundadors de la genètica de poblacions.

El 1927, J.B.S. Haldane, va proposar una teoria sobre l’origen de la vida molt similar a la de Alexander Oparin.

Haldane va suggerir que la Terra primitiva tenia una atmosfera reductora, sense oxigen lliure, però rica en gasos com metà, amoníac, vapor d’aigua i diòxid de carboni, i que aquests compostos van reaccionar, sota l'efecte de l'energia externa (com els llamps i la radiació solar), per formar molècules orgàniques complexes.

# data[].attributes.body
Stanley Lloyd Miller (1930-2007) va ser un científic nord-americà conegut per la seva investigació sobre l'origen de la vida. Va ser especialment famós pel seu experiment de 1953, en col·laboració amb Harold Clayton Urey (1893-1981), un químic guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1934. Tots dos van investigar les condicions de la Terra primitiva i van provar la teoria de la formació de molècules orgàniques complexes a partir de compostos inorgànics.

L'experiment de Miller i Urey era un experiment que simulava les condicions hipotètiques en què es creia que eren presents en l'etapa primerenca del desenvolupament del planeta Terra, i que es van provar perquè ocorreguessin els orígens químics de la vida (abiogènesi).

Específicament aquest experiment assajà les hipòtesis (d'Alexander Oparin i J. B. S. Haldane) sobre que les condicions de la Terra primitiva afavorien les reaccions químiques que sintetitzaven compostos orgànics des de precursors inorgànics. Es considera l'experiment clàssic sobre l'origen de la vida.

# data[].attributes.body
Joan Oró i Florensa (Lleida, 26 d'octubre de 1923 - Barcelona, 2 de setembre de 2004) va ser un bioquímic català els estudis del qual han estat claus per entendre l'origen de la vida a la Terra.

Oró va reproduir un experiment similar al de Miller i Urey, però va afegir una nova perspectiva. Va utilitzar una mescla de gasos (metà, amoníac, hidrogen) i va simular les condicions primitives de la Terra amb l'objectiu de formar compostos orgànics.

En aquest procés, Oró va aconseguir sintetitzar adenina a partir de compostos més simples, demostrant que una de les bases nucleiques fonamentals per a la vida podia formar-se de manera natural en condicions prebiòtiques.

# data[].attributes.body
Lynn Margulis (Chicago, 5 de març de 1938 - Amherst, 22 de novembre de 2011) va ser una biòloga evolutiva estatunidenca, catedràtica d'universitat que va difondre la teoria endosimbiòtica, que explica l'origen de les cèl·lules eucariotes per la simbiosi entre dues cèl·lules, de manera que una queda integrada dins d'una altra.

Margulis va suggerir que les mitocòndries i els cloroplasts (les estructures cel·lulars que produeixen energia en les cèl·lules eucariotes) eren en realitat bacteris que, en un passat llunyà, van ser engolits per cèl·lules eucariotes primitives, però no van ser digerits.

En lloc d'això, van establir una relació simbiótica amb les cèl·lules hostes, proporcionant avantatges mutus, com la producció d'energia per a la cèl·lula.