# data[].attributes.headline
Тарас Шевченко—засновн

# data[].attributes.body
Тарас Шевченко—засновник української літератури, видатний поет та художник, чиє слово й досі звучить у серцях українців.

# data[].attributes.attachment_caption
Український поет – автор кількох поетичних збірок, поем, драми «Назар Стодоля», російськомовних повістей; ідейний натхненник Києво-Мефодіївського товариства; основоположник нової української літератури; втілив у поетичній формі норми народнорозмовної мови, котрі стали основою для створення української літературної мови
Художник – випускник Петербурзької академії мистецтв; автор чималої кількості олійних полотен, в тому числі портретів та автопортретів, акварелей, рисунків
Офортист – академік гравюри: один із перших в тогочасній Російській імперії, автор багатьох офортів на класичні та власні сюжети
Громадський діяч, просвітитель – своїм коштом склав та видав «Буквар» для недільних шкіл, планував видати також граматику, арифметику, географію; брав участь у підготовці першого номеру журналу «Основа»; популяризатор класичного мистецтва серед простого люду

# data[].attributes.body
1937 р. Починає писати вірші. Перші вірші Тараса друкувалися в альманасі Євгена Грибінки "Ластівка"

Гребінка писав до Харкова Квітці-Основ’яненку: «…тут є у мене один земляк Шевченко, що то за завзятий писати вірші, то нехай йому сей та той! Як що напише, то тільки цмокни та вдар руками об поли! Він мені дав гарних стихів на Збірник». А в січні 1839 р.: «У мене тут є чудесний помічник – Шевченко, людина подиву гідна…»

Серед перших спроб поета збереглася лише "Причинна". http://litopys.org.ua/shevchenko/shev103.htm

# data[].attributes.attachment_link.title
Причинна. Тарас Шевченко. Повне зібрання творів. Том. 1.

# data[].attributes.attachment_link.description
Шевченко Т. Г. Повне зібрання творів: У 12 т. / Редкол.: М. Г. Жулинський (голова) та ін. - К.: Наук. думка, 2001 - ISBN 966-00-0625-X Т. 1: Поезія 1837 - 1847 / Перед. слово І. М. Дзюби, М. Г. Жулинського. - 784 с: портр. ISBN 966-00-0712-4 Друкуються поетичні твори 1837 - 1847 рр.

# data[].attributes.headline
Тарас Шевченко – ключо

# data[].attributes.body
Тарас Шевченко – ключова постать української культури. Його часто називають просто Кобзарем. Народний співець, який виконує історичні вірші та релігійно-моралістичні пісні під супровід кобзи. Кобзарів вважають тими, хто зберіг пам'ять про історичні події під час утисків російською імперською владою всього українського. «Кобзар» також називається перша і найвідоміша збірка поета. 1840 рік.

https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=3545

# data[].attributes.body
1845 рік. Поетом написано п’ять поем:

”Кавказ" https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=741

”Єретик” https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=750

”Великий льох” https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=3946

”Наймичка” https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=763

“І мертвим, і живим…” https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=708

"Заповіт" https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=729

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Искреннему моему Якову де Бальмену

Кто даст. главе моей воду, И очесем моим источник слез, И плачуся и день и нощь о побиенных...
Иеремии. Глава 9, стих 1.

За горами гори, хмарою повиті,
Засіяні горем, кровію политі.
Споконвіку Прометея
Там орел карає,
Що день божий довбе ребра
Й серце розбиває.
Розбиває, та не вип'є
Живущої крові, -
Воно знову оживає
І сміється знову.
Не вмирає душа наша,
Не вмирає воля.
І неситий не виоре
На дні моря поле.
Не скує душі живої
І слова живого.
Не понесе слави бога,
Великого бога.

Не нам на прю з тобою стати!
Не нам діла твої судить!
Нам тільки плакать, плакать, плакать
І хліб насущний замісить
Кривавим потом і сльозами.
Кати знущаються над нами,
А правда наша п'яна спить.
Коли вона прокинеться -
Коли одпочити
Ляжеш, боже, утомлений -
І нам даси жити!
Ми віруєм твоїй силі
І духу живому.
Встане правда! Встане воля!
І тобі одному
Помоляться всі язики
Вовіки і віки.
А поки що течуть ріки,
Кривавії ріки!
За горами гори, хмарою повиті,
Засіяні горем, кровію политі.
Отам-то милостивії ми
Ненагодовану і голу
Застукали сердешну волю
Та й цькуємо. Лягло костьми
Людей муштрованих чимало.
А сльоз, а крові!- напоїть
Всіх імператорів би стало
З дітьми і внуками, втопить
В сльозах удов'їх. А дівочих,
Пролитих тайно серед ночі!
А матерніх гарячих сльоз!
А батькових, старих, кривавих!
Не ріки - море розлилось,
Огненне море! Слава! Слава!
Хортам, і гончим, і псарям,
І нашим батюшкам-царям
Слава!

І вам слава, сині гори,
Кригою окуті!
І вам, лицарі великі,
Богом не забуті.
Борітеся - поборете!
Вам бог помагає!
За вас правда, за вас слава
І воля святая!

Чурек і сакля - все твоє;
Воно не прошене, не дане,
Ніхто й не возьме за своє,
Не поведе тебе в кайданах.
А в нас!.. На те письменні ми,
Читаєм божії глаголи!..
І од глибокої тюрми
Та до високого престола -
Усі ми в золоті і голі.
До нас в науку! Ми навчим,
Почому хліб і сіль почім!
Ми християни: храми, школи,
Усе добро, сам бог у нас!
Нам тільки сакля очі коле:
Чого вона стоїть у вас,
Не нами дана; чом ми вам
Чурек же ваш та вам не кинем,
Як тій собаці! Чом ви нам
Платить за сонце не повинні! -
Та й тільки ж то! Ми не погани,
Ми настоящі християни -
Ми малим ситі!.. А зате!
Якби ви з нами подружили,
Багато б дечому навчились!
У нас же й світа, як на те -
Одна Сибір неісходима!
А тюрм, а люду!.. Що й лічить!
Од молдаванина до фінна
На всіх язиках все мовчить,
Бо благоденствує! У нас
Святую біблію читає
Святий чернець і научає,
Що цар якийсь-то свині пас
Та дружню жінку взяв до себе,
А друга вбив. Тепер на небі!
От бачите, які у нас
Сидять на небі! Ви ще темні,
Святим хрестом не просвіщені!
У нас навчіться! В нас дери,
Дери та дай,
І просто в рай,
Хоч і рідню всю забери!
У нас! Чого-то ми не вмієм -
І зорі лічим, гречку сієм,
Французів лаєм. Продаєм
Або у карти програєм
Людей... не негрів... а таких,
Таки хрещених... но простих.
Ми не гішпани! Крий нас, боже,
Щоб крадене перекупать,
Як ті жиди. Ми по закону!..

По закону апостола
Ви любите брата!
Суєслови, лицеміри,
Господом прокляті!
Ви любите на братові
Шкуру, а не душу!
Та й лупите по закону:
Дочці на кожушок,
Байстрюкові на придане,
Жінці на патинки.
Собі ж на те, що не знають
Ні діти, ні жінка!

За кого ж ти розіп'явся,
Христе, сине божий -
За нас добрих, чи за слово
Істини... Чи, може,
Щоб ми з тебе насміялись -
Воно ж так і сталось.

Храми, каплиці, і ікони,
І ставники, і мірри дим,
І перед образом твоїм
Неутомленнії поклони
За кражу, за войну, за кров, -
Щоб братню кров пролити просять,
І потім в дар тобі приносять
З пожару вкрадений покров!!.
Просвітились! Та ще й хочем
Других просвітити,
Сонце правди показати...
Сліпим, бачиш, дітям!!
Все покажем! Тільки дайте
Себе в руки взяти.
Як і тюрми мурувати,
Кайдани кувати -
Як і носить!.. І як плести
Кнути узлуваті, -
Всьому навчим! Тільки-дайте
Свої сині гори
Остатнії... бо вже взяли
І поле і море.

І тебе загнали, мій друже єдиний,
Мій Якове добрий! Не за Україну,
А за її ката довелось пролить
Кров добру, не чорну. Довелось запить
З московської чаші московську отруту!
О друже мій добрий! друже незабутий!
Живою душею в Украйні витай;
Літай з козаками понад берегами,
Розриті могили в степу назирай.
Заплач з козаками дрібними сльозами
І мене з неволі в степу виглядай.

А поки що - мої думи,
Моє люте горе
Сіятиму. Нехай ростуть
Та з вітром говорять.
Вітер тихий з України
Понесе з росою
Мої думи аж до тебе!..
Братньою сльозою
Ти їх, друже, привітаєш,
Тихо прочитаєш...
І могили, степи, море.
І мене згадаєш.

18 листопада 1845 в Переяславі

# data[].attributes.attachment_link.title
Кавказ - Тарас Шевченко, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст "Кавказ" (автор: Шевченко Тарас Григорович). Читати повністю електронну книгу Тарас Шевченко - Кавказ онлайн в Бібліотеці української літератури УкрЛіб

# data[].attributes.body
1860 рік. Вийшло з друку повне видання «Кобзаря». Окремими виданнями виходять поеми «Наймичка», «Тарасова ніч» https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=782,

«Катерина» https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=742,

«Гамалія» https://www.ukrlib.com.ua/books/printit.php?tid=724

та балада «Тополя» https://onlyart.org.ua/ukrainian-poets/virshi-tarasa-shevchenka/virsh-tarasa-shevchenka-topolya/.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
На розпутті кобзар сидить
Та на кобзі грає;
Кругом хлопці та дівчата -
Як мак процвітає.
Грає кобзар, виспівує,
Вимовля словами,
Як москалі, орда, ляхи
Бились з козаками;
Як збиралась громадонька
В неділеньку вранці;
Як ховали козаченька
В зеленім байраці.
Грає кобзар, виспівує -
Аж лихо сміється...
"Була колись гетьманщина,
Та вже не вернеться.
Було колись - панували,
Та більше не будем!
Тії слави козацької
Повік не забудем!

Встає хмара з-за Лиману,
А другая з поля;
Зажурилась Україна -
Така її доля!
Зажурилась, заплакала,
Як мала дитина.
Ніхто її не рятує...
Козачество гине;
Гине слава, батьківщина;
Немає де дітись;
Виростають нехрещені
Козацькії діти;
Кохаються невінчані;
Без попа ховають;
Запродана жидам віра,
В церкву не пускають!
Як та галич поле крив,
Ляхи, уніати
Налітають, - нема кому
Порадоньки дати.
Обізвався Наливайко -
Не стало Кравчини!
Обізвавсь козак Павлюга
За нею полинув!
Обізвавсь Тарас Трясило
Гіркими сльозами:
"Бідна моя Україно,
Стоптана ляхами!"
Україно, Україно!
Серце моє, ненько!
Як згадаю твою долю,
Заплаче серденько!
Де поділось козачество,
Червоні жупани?
Де поділась доля-воля,
Бунчуки6, гетьмани?
Де поділися? Згоріло
А чи затопило
Синє море твої гори,
Високі могили?
Мовчать гори, грає море,
Могили сумують,
А над дітьми козацькими
Поганці панують.
Грай же, море, мовчіть, гори!
Гуляй, буйний, полем!
Плачте, діти козацькії, -
Така ваша доля!
Обізвавсь Тарас Трясило
Віру рятовати,
Обізвався, орел сизий,
Та й дав ляхам знати!
Обізвався пан Трясило:
"А годі журиться!
А ходім лиш, пани-брати,
З поляками биться!"

Вже не три дні, не три ночі
Б'ється пан Трясило.
Од Лимана до Трубайла
Трупом поле крилось.
Ізнемігся козаченько,
Тяжко зажурився,
А поганий Конецпольський
Дуже звеселився;
Зібрав шляхту всю докупи
Та й ну частовати.
Зібрав Тарас козаченьків -
Поради прохати:
"Отамани товариші,
Брати мої, діти!
Дайте мені порадоньку,
Що будем робити?
Бенкетують вражі ляхи -
Наше безголов'я".
"Нехай собі бенкетують,
Нехай на здоров'я!
Нехай, кляті, бенкетують,
Поки сонце зайде,
А ніч-мати дасть пораду, -
Козак ляха знайде".

Лягло сонце за горою,
Зірки засіяли,
А козаки, як та хмара,
Ляхів обступали.
Як став місяць серед неба,
Ревнула гармата;
Прокинулись ляшки-панки -
Нікуди втікати!
Прокинулись ляшки-панки,
Та й не повставали:
Зійшло сонце - ляшки-панки
Покотом лежали.

Червоною гадюкою
Несе Альта вісти,
Щоб летіли крюки з поля
Ляшків-панків їсти.
Налетіли чорні крюки
Вельможних будити;
Зібралося козачество
Богу помолитись.
Закрякали чорні крюки,
Виймаючи очі;
Заспівали козаченьки
Пісню тії ночі, -
Тії ночі кривавої,
Що славною стала
Тарасові, козачеству,
Ляхів що приспала.

Над річкою, в чистім полі,
Могила чорніє;
Де кров текла козацькая,
Трава зеленіє.
Сидить ворон на могилі
Та з голоду кряче...
Згада козак гетьманщину,
З гада та й заплаче!"
Умовк кобзар, сумуючи:
Щось руки не грають.
Кругом хлопці та дівчата
Слізоньки втирають.

Пішов кобзар по улиці -
З журби як заграє!
Кругом хлопці навприсядки,
А він вимовляє:
"Нехай буде отакечки!
Сидіть, діти, у запечку,
А я з журби та до шинку,
А там найду свою жінку,
Найду жінку, почастую,
З вороженьків покепкую".

[6 листопада 1838, С.-Петербург]

# data[].attributes.attachment_link.title
Тарасова ніч - Тарас Шевченко, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
На розпутті кобзар сидить Та на кобзі грає; Кругом хлопці та дівчата - Як мак процвітає. Грає кобзар, виспівує, Вимовля словами, Як москалі, орда, ляхи Бились з козаками; Як збиралась громадонька В неділеньку вранці; Як ховали козаченька В зеленім байраці. Грає кобзар, виспівує - Аж лихо сміється...

# data[].attributes.body
1960-1961 рр. Турбуючись про освіту маленьких земляків, Шевченко укладає та видає "Буквар Южнорусский"

# data[].attributes.headline
Дослідники творчості Ш

# data[].attributes.body
Дослідники творчості Шевченка стверджують, що він за життя намалював 1300 картин, портретів, малюнків, офортів, ескізів тощо, з яких дійшли до нас близько 800 робіт

"Циганка-ворожка", 1841 р.

# data[].attributes.headline
У соборі Почаївської Лаври, 1846 р.

# data[].attributes.subject
У соборі Почаївської Лаври, 1846 р.

# data[].attributes.headline
"Батьківська хата", 1843 р.

# data[].attributes.subject
"Батьківська хата", 1843 р.

# data[].attributes.headline
Ім'я Тараса Шевченка носять:

# data[].attributes.subject
Ім'я Тараса Шевченка носять:

# data[].attributes.body
На честь поета Тараса Шевченка в Україні названо майже 11 тисяч топонімів

Це: - місто (Корсунь-Шевченківський ), 2 с.м.т., 145 сіл та 9 селищ

- 7 районів у містах, 6 кварталів, 5 проїздів, два сквери та два парки

- 9472 вулиць, 1178 провулків, 39 площ, 25 проспектів, 24 в'їзди, 20 бульварів, 20 тупиків, 8 майданів. (дані 2017 р., дослідник Станіслав Свідлов)

Вищі навчальні заклади — Київський та Луганський національні університети, Чернігівський педагогічний університет, Кременецький обласний гуманітарно-педагогічний інститут та головний університет Наддністрянської Республіки

Театри — Національна опера, Тернопільський та Волинський драматичні театри, Дніпропетровський український музичний драматичний театр, Театр драми й музичної комедії у Кривому Розі, Черкаський та Чернігівський музично-драматичні театри, а також численні кінотеатри

# data[].attributes.headline
Пам'ятник Кобзареві в Харкові офіційно визнано найкращим пам'ятником поетові в Європі (1935 р.)

# data[].attributes.subject
Пам'ятник Кобзареві в Харкові офіційно визнано найкращим пам'ятником поетові в Європі (1935 р.)

# data[].attributes.headline
З 2014 року в селі Моринці, де народився Тарас Шевченко, відбувається щорічний Всеукраїнський благодійний фестиваль «Ше.Fest», присвячений Кобзарю. Організатор-засновник – Юлія Капшученко-Шумейко.

# data[].attributes.subject
З 2014 року в селі Моринці, де народився Тарас Шевченко, відбувається щорічний Всеукраїнський благодійний фестиваль «Ше.Fest», присвячений Кобзарю. Організатор-засновник – Юлія Капшученко-Шумейко.

# data[].attributes.headline
Тара́с Григо́р

# data[].attributes.body
Тара́с Григо́рович Шевче́нко (25 лютого (9 березня) 1814, с. Моринці, Київська губернія, Російська імперія (нині Звенигородський район, Черкаська область, Україна) — 26 лютого (10 березня) 1861, Санкт-Петербург, Російська імперія) — український поет, прозаїк, мислитель, живописець, гравер, етнограф, громадський діяч.